ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
7 серпня 2025 року
м. Київ
справа № 758/5555/18
провадження № 51-1006км24
 
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої                                                             ОСОБА_1 
суддів                                                                      ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
за участю:
секретаря судового засідання                         ОСОБА_4 
прокурора                                                               ОСОБА_5 
розглянула в судовому засіданні касаційну скаргу представника потерпілого  ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Київського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року і
встановила:
Ухвалою від 25 жовтня 2024 року Подільський районний суд м. Києва, керуючись статтями 118, 120, 537 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) відмовив у задоволенні заяви представника потерпілого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 про компенсацію процесуальних витрат на правову допомогу в  кримінальному провадженні № 12018100070000152 стосовно ОСОБА_8 , засудженого за ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України. 
На вказане рішення представник потерпілого подав апеляційну скаргу, заявивши клопотання про поновлення строку оскарження.  
Київський апеляційний суд ухвалою від 18 грудня 2024 року відмовив у задоволенні згаданого клопотання і на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК повернув апеляційну скаргу її авторові. 
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
За змістом касаційної скарги  представник потерпілого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 просить на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд у цьому суді. Суть доводів ОСОБА_7 зводиться до того, що строк апеляційного оскарження пропущений із поважних причин, а тому підлягав поновленню. Аргументуючи позицію, скаржник зазначає, що всупереч ч. 7 ст. 376 вказаного Кодексу повний текст ухвали від 25 жовтня 2024 року було скеровано йому в особистий кабінет Електронного суду України лише 13 листопада 2024 року й наступного дня оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень (далі - Реєстр); це завадило вчасному ознайомленню з мотивами постановленого рішення та обумовило подачу скарги у семиденний строк із моменту отримання копії ухвали місцевого суду.
Учасникам судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду. Клопотань про його відкладення не надходило.   ОСОБА_7 поінформував, що він та потерпілий не бажають брати участі в суді касаційної інстанції. 
Позиції учасників судового провадження
У суді касаційної інстанції прокурор уважав, що касаційну скаргу слід задовольнити,  на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК скасувати оспорювану ухвалу і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали провадження та доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла такого висновку. 
Відповідно до ст. 370  КПК ухвала суду апеляційної інстанції повинна бути законною, обґрунтованою і вмотивованою.
Проте ухвала апеляційного суду не відповідає цим вимогам. 
Право на апеляційний перегляд справи є складовою права на справедливий суд, яке охороняється Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Забезпечення цього права гарантується Основним Законом. Процедура провадження в суді апеляційної інстанції регламентована положеннями кримінального процесуального закону. 
Згідно з п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 395 КПК апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції може бути подано протягом семи днів із дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Водночас строк виконання процесуальних дій поновлюється в разі встановлення судом поважності причини його пропуску (ч. 1 ст. 117 КПК).
За правилами, передбаченими п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК, апеляційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення зазначеного строку, а суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
У цій справі ухвалу місцевого суду було постановлено 25 жовтня 2024 року із проголошенням повного тексту, за відсутності потерпілого та його представника, які повідомлялись про розгляд їх заяви щодо компенсації процесуальних витрат на правову допомогу.
Адвокат ОСОБА_7 19 листопада 2024 року оскаржив згадане рішення в апеляційному порядку, заявивши клопотання про поновлення строку оскарження. Поважність причин його пропущення ОСОБА_7 мотивував тим, що він та  потерпілий не були присутні в судовому засіданні, а копію оспорюваної ухвали отримав лише 13 листопада 2024 року.
Відмовляючи у задоволенні клопотання, апеляційний суд виснував про відсутність поважних причин пропуску процесуального строку. Обґрунтовуючи свою позицію, послався в ухвалі на те, що скаржник мав змогу вчасно отримати інформацію про стан розгляду справи й прийняте рішення, розміщену на офіційному веб-порталі «Судова влада» та в Реєстрі. 
Однак такі посилання не є достатніми для відхилення поданого клопотання. Як убачається з матеріалів провадження, усупереч приписам  ч. 7 ст. 376 КПК  ухвалу місцевого суду від 25 жовтня 2024 року, замість наступного дня, фактично було скеровано на електронні адреси потерпілого ОСОБА_6 та його представника - адвоката ОСОБА_7 лише 13 листопада 2024 року (а. с. 62, 63), а в Реєстрі оприлюднено 14 листопада 2024 року. Отже, раніше цієї дати потерпіла сторона не могла отримати даних із Реєстру.  Водночас представник потерпілого діяв старанно, подавши апеляційну скаргу 19 листопада 2024 року, тобто з незначним пропуском процесуального строку, фактично в межах семиденного з часу ознайомлення з повним текстом зазначеного рішення.
Наведене апеляційний суд залишив поза увагою, не зважив на те, що для належного обґрунтування апеляційної скарги недостатньо бути проінформованим про результати розгляду справи, необхідно знати мотиви прийнятого рішення. Тому  в окремих ситуаціях необізнаність  може бути визнана поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, звідси і підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК.
Окреслений підхід поділяє також об`єднана палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (див. постанову від 27 травня 2019 року в справі № 461/1434/18).
Натомість апеляційний суд, не з`ясувавши  всіх обставин, які мають правове значення,  невмотивовано відмовив ОСОБА_7 у поновленні пропущеного строку, чим  позбавив права на оскарження судового рішення. 
Ураховуючи викладене, оспорювану ухвалу не можна залишити в силі, вона підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Отже, подану касаційну скаргу слід задовольнити.
Під час нового апеляційного розгляду необхідно врахувати зазначене і прийняти справедливе рішення, яке відповідатиме ст. 370 КПК.
Керуючись статтями 433, 436, 438, 441, 442 КПК, колегія суддів
ухвалила:
Касаційну скаргу представника потерпілого  ОСОБА_6  - адвоката ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року скасувати і  призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді: 
 
ОСОБА_1                                           ОСОБА_9                                    ОСОБА_3