УХВАЛА

09 липня 2025 року
м. Київ

справа №160/27545/23
адміністративне провадження №К/990/26779/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Васильєвої І.А.,
суддів: Юрченко В.П.,  Бившевої Л.І., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС в Дніпропетровській області на додаткову постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10.04.2025 в адміністративній справі №160/27545/23 за позовом Державного підприємства «Петриківське лісове господарство» до Головного управління Державної податкової служби в Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:
До Верховного Суду 20.06.2025 надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС в Дніпропетровській області на додаткову постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10.04.2025 в адміністративній справі №160/27545/23.
Вирішуючи питання про можливість відкриття касаційного провадження за поданою скаргою, Верховний Суд виходить з такого.
Як встановлено з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.07.2024, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.04.2025, задоволено позов Державного підприємства «Петриківське лісове господарство» до Головного управління Державної податкової служби в Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень.
Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області:
- №0122800713 від 02.06.2023 про сплату штрафу 4080 грн за неподання податкових декларацій з плати за землю за 2017-2020 роки;
- №0122860713 від 02.06.2023 про сплату штрафу 4080 грн за неподання податкових декларацій з плати за землю за 2017-2021 роки;
- №0123440713 від 02.06.2023 про сплату штрафу 4080 грн за неподання податкових декларацій з плати за землю за 2017-2021 роки;
- №0123600713 від 02.06.2023 про сплату штрафу 6120 грн за неподання податкових декларацій з плати за землю за 2017-2020 роки;
- №0124340713 від 02.06.2023 про сплату земельного податку основний платіж, всього 17454,67 грн;
- №0124800713 від 02.06.2023 про сплату земельного податку, всього 113756,17 грн;
- №0126090713 від 02.06.2023 про сплату земельного податку, всього 340547,92 грн;
-   №0132350713 від 02.06.2023 про сплату земельного податку, всього 697580,67 грн;
- №0331470713 від 15.11.2023 про сплату земельного податку, всього 60322,86 грн;
-   №0331480713 від 15.11.2023 про сплату земельного податку, всього 206894,84 грн;
-   №0331490713 від 15.11.2023 про сплату земельного податку основний платіж, всього 10778068,02 грн;
- №0331510713 від 15.11.2023 про сплату земельного податку, всього 319396,79 грн.
Стягнуто на користь Державного підприємства «Петриківське лісове господарство» (вул. Зелена, 45, с. Куліші, Дніпровський район, Дніпропетровська область 51814, код ЄДРПОУ 00991611) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, 17а, м. Дніпро, код ЄДРПОУ 44118658) документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 26840,00 грн.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, 17а, м. Дніпро, код ЄДРПОУ 44118658) на користь Державного підприємства «Петриківське лісове господарство» (вул, Зелена, 45, с. Куліші, Дніпровський район, Дніпропетровська область 51814, код ЄДРПОУ 00991611) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн. В іншій частині - відмовлено.
Додатковою постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.05.2025 частково задоволено заяву Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на правову допомогу в сумі 23000,00 грн, стягнуто з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» витрати на правову допомогу в сумі 10000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань.
При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом встановлено наступне.
Відповідно до положень частини 1 статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Частиною 2 статті 329 КАС України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Відповідно до частини 3 статті 329 КАС України строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною 5 статті 333 цього Кодексу.
Касаційну скаргу подано вдруге 20.06.2026, попередню касаційну скаргу повернуто ухвалою Верховного Суду від 28.05.2025.
Верховний Суд зазначає, що контролюючим органом не заявлено клопотання про поновлення строку касаційного оскарження, не обґрунтовано зволікання з повторним поданням касаційної скарги, наявність поважних підстав для поновлення процесуального строку.
Право на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення не є абсолютним. Вчасна первинна подача касаційної скарги не означає, що після її повернення повторне звернення до суду можливе у будь-який довільний строк, без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом, оскільки у такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності. Повернення касаційної скарги не зупиняє та не перериває строк на касаційне оскарження і не дає права скаржнику у будь-який необмежений час після сплину строку касаційного оскарження реалізовувати право на оскарження судового рішення повторно.
Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, щодо форми і змісту касаційної скарги. Частиною 1 статті 45 КАС України регламентовано, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Та обставина, що повернення касаційної скарги не позбавляє повторного звернення до суду касаційної інстанції не означає наявність у особи безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення раніше поданої касаційної скарги без урахування процесуальних строків, встановлених статтею 329 КАС України.
Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений процесуальним законом строк подання касаційної скарги.
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в касаційному порядку у строк встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.
Таким чином, скаржнику слід надати обґрунтоване клопотання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, вказавши поважні підстави його пропуску.
Відповідно до частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Верховний Суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 2 і 3 статті 353 цього Кодексу.
Верховний Суд зауважує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 1, 2, 3 частини 4 статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі:
- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду; обґрунтування в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга) (для пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України);
- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; постанови Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; вмотивованого обґрунтування необхідності такого відступу; висновку, який, на думку скаржника, відповідає правильному тлумаченню і застосуванню цієї норми (для пункту 2 частини 4 статті 328 КАС України);
- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; висновку апеляційного суду, який, на переконання скаржника, є неправильним; обґрунтування у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися (для пункту 3 частини 4 статті 328 КАС України).
У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України), у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
Аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині 1 статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини 4 статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
Натомість Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області не викладено належним чином підстави касаційного оскарження.
Скаржником зазначено, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для вирішення справи, та порушено норми матеріального права, у зв`язку з чим на підставі пунктів 1 та 4 частини 1 статті 317 КАС України оскаржуване додаткове рішення суду першої інстанції у частині задоволених заявлених вимог має бути скасовано
Верховний Суд зауважує, що відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, судом першої інстанції додаткового рішення у справі не приймалося.
Також Верховний Суд зауважує, що стаття 317 КАС України визначає підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення під час апеляційного розгляду справи, а не касаційного.
Скаржником формально вказано пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України, однак не взято до уваги, що пункт 4 частини 4 статті 328 є відсильною нормою. Невстановлення судами обставин справи від яких, як вважає скаржник, залежить правильність вирішення спору, знаходиться у площині дослідження та оцінки судом доказів у справі, що може бути підставою касаційного оскарження, передбаченою пунктом 4 частини 4 статті 328 та відповідним пунктом частини 2 статті 353 КАС України, однак скаржником не вказано та не обґрунтовано дану підставу касаційного оскарження.
Контролюючим органом вказано, що стягуючи з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» витрати на правову допомогу в сумі 10000 (десять тисяч) гривень за рахунок бюджетних асигнувань, судом не було досліджено у повній мірі питання співмірності витраченого часу на виконання відповідних робіт з представництва інтересів Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» у ході судового розгляду справи №160/27545/23 у суді першої та другої інстанції.
При цьому скаржником вчинено посилання на постанови Верховного Суду від 22.12.2018 у справі №826/856/18, від 17.09.2019 у справі №810/3806/18, від 03.09.2019 у справі №520/6601/18, від 16.05.2019 у справі №823/2638/18, від 20.12.2018 у справі №316/1923/16-а, від 16.05.2019 у справі №823/2638/18, від 20.12.2018 у справі №316/1923/16-а, від 15.05.2018 по справі №821/1594/17.
Верховний Суд зауважує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду; обґрунтування, в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).
При цьому недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними. Подібність правовідносин означає, зокрема подібність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи. При цьому, обставини, які формують зміст таких правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, самі по собі не формують подібності правовідносин, важливими факторами є також доводи і аргументи сторін, які складають межі судового розгляду справи.
Скаржником не взято до уваги, що судові рішення суду касаційної інстанції ґрунтуються на конкретних фактичних обставинах справи, які залежать від їх повноти, характеру, об`єктивності, юридичного значення. Посилання на постанови Верховного Суду у скарзі зроблено без аналізу та врахування обставин справ, за яких суд касаційної інстанції зробив ці висновки, які стосуються здебільшого оцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів.
Як встановлено з Єдиного державного реєстру судових рішень, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при апеляційному перегляді адвокат підготував відзив на апеляційну скаргу на 7 сторінках та взяв участь в одному судовому засіданні тривалістю 20 хвилин. З іншого боку, загальна сума скасованих податкових повідомлень-рішень складає 12   552   381,92 грн, тобто справа має надзвичайно важливе значення для позивача. З урахуванням обсягу участі адвоката в підготовці та розгляді справи в суді апеляційної інстанції, прагнучі до співмірності стягнення витрат адвоката зі складністю справи, пропорційно часу, об`єктивно необхідного для виконання адвокатом названого переліку робіт, значенням справи для сторони, ціни позову, беручи до уваги що за надання правової допомоги в суді першої інстанції стягнуто 20000,00 грн, апеляційний суд дійшов висновку, що справедливою сумою відшкодування витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції буде 10000,00 грн.
Контролюючим органом не обґрунтовано, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права судами попередніх інстанцій, в чому висновки судів суперечать правовим висновкам Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.
Доводи касаційної скарги зводяться до посилань на постанови Верховного Суду, висловлення незгоди з наданою судом апеляційної інстанції правовою оцінкою наявних у матеріалах цієї справи доказів у сукупності зі встановленими у справі обставинами, переоцінки доказів, що не є належним викладенням підстав касаційного оскарження.
Верховний Суд зауважує, що невстановлення судами обставин справи від яких, як вважає скаржник, залежить правильність вирішення спору, знаходиться у площині дослідження та оцінки судом доказів у справі, що може бути підставою касаційного оскарження, передбаченою пунктом 4 частини 4 статті 328 та відповідним пунктом частини 2 статті 353 КАС України, однак скаржником не вказано та не обґрунтовано дану підставу касаційного оскарження.
Верховний Суд зауважує, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Скаржником не враховано роз`яснення Верховного Суду щодо того, як мають бути викладені підстави касаційного оскарження, наведені в ухвалах по даній справі. Касаційна скарга є подібною до попередньої та не усуває встановлених недоліків.
Відтак, скаржнику слід викласти передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для касаційного оскарження судових рішень відповідно до приписів пункту 4 частини 2 статті 330 КАС України.
Згідно з частиною 2 статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини 6 статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Відповідно до частини 3 статті 328 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
За правилами частини 2 статті 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 328-330, 332, 355, 359 КАС України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС в Дніпропетровській області на додаткову постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10.04.2025 в адміністративній справі №160/27545/23 залишити без руху.
Установити скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання обґрунтованого клопотання про поновлення пропущеного строку касаційного оскарження, належного викладення підстав касаційного оскарження.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга буде повернута або у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.А. Васильєва
В.П. Юрченко 
 Л.І. Бившева ,
Судді Верховного Суду