ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/4664/24                Головуючий суддя І інстанції Богдан М. В.
Провадження № 22-ц/818/2146/25        Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: позики, кредиту, банківського вкладу, з них

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року                                                                                       м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі суддів судової колегії судової палати у цивільних справах :
головуючого                Яцини В.Б.,
суддів колегії               Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мушка Наталія Петрівна на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У липні 2024 року ТОВ «Юніт Капітал» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 965298845 від 05.01.2020 у розмірі 23323,64 грн. та судові витрати по справі, що складаються із судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 5000,00 грн.
Позовна заява мотивована тим, що 05 січня 2020 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 965298845 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач добровільно за допомогою мережі Інтернет перейшла на офіційний сайт ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» www.moneyveo.ua обрала для себе бажану суму грошових коштів та бажаний строк кредитування, зазначила свої персональні дані, в тому числі і банківську картку, на яку в подальшому отримала грошові кошти в сумі 22000,00 грн., пройшовши декілька етапів підтвердження наміру вступити у договірні відносини з товариством та уклала кредитний договір без зовнішнього впливу та примусу.
Кредитний  договір № 965298845 від 05 січня 2020 року був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису, одноразового ідентифікатора № 422Q8FTH, який було направлено позичальнику. Одноразовий ідентифікатор було введено відповідачем у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційній системі товариства 05 січня 2020 року о 17:41:40 год., після чого відповідач натиснула кнопку відправити/підписати, що є підписанням договору електронним підписом. Після вказаного товариством було перераховано грошові кошти в сумі 22000,00 грн. на банківську карту № НОМЕР_1 , що належить відповідачу.
Відповідно до умов кредитного договору кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 22000,00 грн.,  строком на 126 днів зі сплатою 325,74 % річних від суми кредиту за весь час користування, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку кредиту.
Зазначав, що 28 листопада 2018 року між первісним кредитором та ТОВ «Таліон-Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон-Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 965298845 від 05 січня 2020 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 95 від 25 серпня 2020 року (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього).
05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон-Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 965298845 від 05 січня 2020 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 7 від 28 жовтня 2021 року.
В подальшому, 14 лютого 2022 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу № 14/02/2022-01. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 14.02.2022 року до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача у загальному розмірі 23323,64 грн., з яких: 14370,64 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8953,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Стверджував, що кредитор свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач кредит та відсотки за кредитом у повному обсязі не сплатила.
На підставі вищевикладеного, ТОВ «Юніт Капітал» просило суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 965298845 від 05 січня 2020 року в розмірі 23323,64 грн, та судові витрати, а саме: 2 422,40 грн. судового збору та 5 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.
Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2024 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 965298845 від 05.01.2020 року в розмірі 23 323,64 грн., витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в розмірі 5000,00 грн., а всього 30 746 грн 04 копійок.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Мушка Наталія Петрівна в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення cуду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необгрунтованим.
Вказала, що ТОВ «Таліон плюс», ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» не повідомляли, що до них перейшли право вимоги, також не надавали відповідачу договір факторингу, відповідно до якого до ТОВ «Талон плюс», ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги за Кредитним Договором № 965298845. Будь-яких листів чи повідомлень від ТОВ «Юніт Капітал» відповідач не отримувало. З заборгованістю перед ТОВ «Юніт Капітал» не згодна.
Зазначала, що позивачем не зазначено відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору. Матеріали справи не містить доказів (ні в електронному вигляді, ні в вигляді смс повідомлень) про направлення позивачем досудових вимог про необхідність сплати простроченої заборгованості, тобто в матеріалах справи відсутні оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання відповідачу ОСОБА_3 повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості за кредитними договорами. Таким чином зазначені обставини не підтверджені доказами у справі. Тобто, ТОВ «Юніт Капітал» жодного разу не намагались врегулювати спір в досудовому порядку.        У матеріалах справи відсутні оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання ОСОБА_3 , письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання. ОСОБА_3 не отримувала повідомлення про наявність заборгованості.
Зауважила, що у матеріалах справи відсутнє повідомлення про відступлення права грошової кредитним договором та будь яке підтвердження про направлення відповідачу такого повідомлення за договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року. На момент укладення Договору про відступлення права вимоги від 28 листопада 2018 року боргові зобов`язання ОСОБА_1  за Кредитним догам №965298845 від 05.01.2020 року ще не існували, відтак не могли відступатися права кредитора за цим договором. Оскільки на момент укладення Договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та відповідачем, то у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу від 28 листопада 2018 року, оскільки не були погоджені істотні умови договору в частині обсягу вимог, що перейшли до нового кредитора, і вочевидь, договором не могли бути охоплені зобов`язання відповідача, які виникли після укладення цього договору. Договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року встановлено, що  предметом відступлення за ним є в тому числі вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога). Разом в цим, виходячи з умов договору, таке право вимоги на майбутнє існувало лише з дня укладання Договору, з 28 листопада 2018 року і діяло на майбутнє, але в межах строку дії Договору, тобто з 28 листопада 2018 року по 28 листопада 2019 року.
Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження оплати за договором відступлення права вимоги № 28/11.18-01 від 28 листопада 2018 року. Зокрема, відсутній платіжний документ банківської установ, який би засвідчував факт безготівкового перерахування грошових коштів, чи інший документ який би підтверджував факт здійснення такої оплати у повному обсязі. Такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові об`єм палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.01.2020 у справі №916/2286/16, де зазначено, що відсутність доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договором відступлення права вимоги на час або після його укладення, і доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язав договором є самостійною достатньою підставою для відмови у заміні сторони виконавчого провадження правонаступником. В постанові від 18 жовтня 2023 року у оправі № 905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі №5026/886/2012 тощо).
У відзиві на скаргу представник позивача – адвокат Тараненко А.І. вказує, що доводи скарги не доведені та є безпідставними, а тому просить у її задоволенні відмовити у повному обсязі та залишити без змін рішення суду першої інстанції від 06 грудня 2024 року.
Вказав, що висновки суду відповідають наявним у справі доказам, а доводи скарги належними і допустимими доказами не підтверджені. Покликання у доводах скарги на відсутність доказів оплати за договорами факторингу є безпідставним, оскільки ці доводи перебувають поза межами позову, який розглянутий у даній справі.
Частинами 1, 3 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Судова колегія, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду – залишити без змін.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції даним вимогам закону відповідає, а висновки суду доводами скарги не спростовані.

Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Матеріалами справи підтверджується, що 05 січня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 965298845 від у формі електронного документу з використанням електронного підпису.
Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало ОСОБА_1 у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 22000,00 грн. строком на 126 днів зі сплатою 325,74 % річних від суми кредиту за весь час користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку на який видавався кредит. Розрахунок сукупної вартості кредиту, суми та дати платежів, які здійснюються в ануїтетній формі зазначаються в графіку платежів, який є невід`ємною частиною цього договору (додаток № 1 до договору).
Пунктом 4.1. кредитного договору передбачено, що його  невід`ємною частиною є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Комфорт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Паспорт споживчого кредиту. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на сайті товариства: www.moneyveo.ua.
28 листопада 2018 року між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01.
Відповідно до п. 2.1. Договору № 28/1118-01  клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених Договором.
Згідно п.п. 1.3. Договору № 28/1118-01 у під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Відповідно до п. 8.2. Договору строк дії цього договору закінчується 28 листопада 2019 року.
Відтак, договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року встановлено, що предметом відступлення за ним є в тому числі вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога), при цьому перелік кредитних договорів, за якими здійснюється відступлення, наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги. Такі додатки до договору є невід`ємною частино договору факторингу.
28 листопада 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Додаткову угоду № 19 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року,  відповідно до якої строк дії договору факторингу 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року продовжено до 31 грудня 2020 року.
Відповідно до п. 4.1 договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру права вимог.
31 грудня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) було укладено Додаткову угоду № 27 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, відповідно до якої сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції, зокрема: за п. 1.1 Договору, «Боржник» - фізична особа з якою укладений кредитний договір, право вимоги до якого уступається за цим Договором; п. 1.2 Договору, «Кредитний договір» - кредитний договір, укладений між Клієнтом  і Боржником, права вимоги за яким відступаються, та який відповідає наступним критеріям: боржником за Кредитним договором виступає фізична особа та кредит не забезпечується заставою. Перелік Кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до цього Договору, а саме в Реєстрах прав вимог; п. 1.3 Договору, «Право вимоги» - право грошових вимог Клієнта до Боржника по сплаті суми боргу за Кредитними договорами , строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року (Додаток №17). 
В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 (Додаток №18) та №3 від 30.12.2022 (Додаток №19) - якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін. 
Предметом даного Договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Право вимоги від Клієнта до Фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленому в відповідному Додатку договору (п.4.1. ). 
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 7 від 28.10.2021 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 23323,64 грн. (Додаток № 20). 
Згідно п.п. 5.3.3 Договору факторингу Фактор має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб. Розрахунок заборгованості, підготовлений ТОВ «Таліон Плюс» за Кредитним договором № 965298845 від 05.01.2020 на момент його відступлення, наведено у додатку до позовної заяви (Додаток №21).
Таким чином, відповідно до умов договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 965298845 від 05 січня 2020 року.
У подальшому, 14 лютого 2022 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу № 14/02/2022-01.
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 14.02.2022 до Договору факторингу № 14/02/2022-01 від 14.02.2022 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до   ОСОБА_1 на загальну суму 23323, 64 грн.
Відтак, Реєстр прав вимоги за яким передані (відступлені) права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором був укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» вже після укладення кредитного договору № 965298845 від 05 січня 2020 року та настання строку виконання зобов`язання за ним.
В обґрунтування заявлених позовних вимог ТОВ «Юніт Капітал» зазначало, що кредитний договір № 965298845 від 05 січня 2020 року був підписаний відповідачкою ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор № 422Q8FTH був направлений позичальнику 05 січня 2020 року. Одноразовий персональний ідентифікатор був введений позичальником у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства 05 січня 2020 року о 17:41:40 год., після чого відповідачка натиснула кнопку «Відправити/Підписати»», що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором.  Відразу після вчинених дій 05 січня 2020 року Товариством були перераховані грошові кошти 22000,00 грн. на банківську карту № НОМЕР_1 , яка належить відповідачці, що підтверджено відповідним платіжним дорученням.
На підтвердження укладення договору ТОВ «Юніт Капітал» надало довідку щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі  ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», в якій зазначено, що договір № 965298845 від 05 січня 2020 року був підписаний відповідачкою з використанням одноразового ідентифікатора № 422Q8FTH, направленого їй 05 січня 2020 року, о 17:41:40 год., на номер мобільного телефону вказаний нею в заявці на отримання грошових коштів - НОМЕР_2 .
На підтвердження надання кредиту шляхом безготівкового зарахування грошей позивач ТОВ «Юніт Капітал» надав копію електронного платіжного доручення від 05 січня 2020 року № 0548487і-0с0с-49ес-ас6а-3фd9ccfbf363, банк платника АТ КБ «ПриватБанк» на суму 22 000,00 грн., в якому зазначено отримувачем кредитних коштів ОСОБА_2 , номер картки НОМЕР_1 , номер банківської карти був зазначений позичальником в поданій заяві на видачу кредитних коштів.
В матеріалах справи відсутні докази, з яких можна було б установити, що ОСОБА_1 не пройшла ідентифікацію у інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» при вході в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», через номер телефону, який вона сама зазначила.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка ОСОБА_1 брала участь в розгляді справи, подавала відзив, а тому мала об`єктивну можливість надати до суду довідку від Банку про відсутність факту видачі їй банківської картки з номером №   НОМЕР_1 та (або) відсутність факту зарахування 05 січня 2020 року на її картковий (банківський) рахунок кредитних грошей в сумі 22 000 грн.
Проте доказів на підтвердження заперечень проти отримання кредитних грошей відповідачка ОСОБА_1 суду не надала.
Як вбачається з розрахунку заборгованості ОСОБА_2 частково погашала наявну заборгованість (а.с.36-39). 
Щодо доводів скарги про те, що недоведено ТОВ «Юніт Капітал» набуття ним права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 965298845 від 05 січня 2020 року, то колегія суддів їх відхиляє, оскільки укладання договору факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до виникнення кредитних правовідносин з ОСОБА_1 від 05 січня 2020 року не свідчить про недійсність передачі прав вимоги за таким договором новому кредитору, та станом на момент укладення кредитного договору договір факторингу був чинним. Право вимоги по кредитному договору № 965298845 від 05 січня 2020 року були передані ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ТОВ «Таліон Плюс» та в подальшому позивачу на підставі Реєстру, який оформлений належним чином та є додатком до Договору кредиту.
Згідно виписки з особового рахунку ОСОБА_1 за кредитним договором від 05 січня 2020 року № 965298845, вищенаведеними доказами про відступлення прав вимоги на користь позивача, ОСОБА_1 мала кредитну заборгованість в розмірі 23323,64 грн., яка складається із 14370,64 грн. заборгованості за основною сумою боргу та 8953,00 грн. заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
Однак, ОСОБА_1 не надано до суду доказів погашення заборгованості та (або) необґрунтованості (неправильності) розрахунку заборгованості, не встановлено таких і судом.
За Додатком 1 до кредитного Договору, позичальник ОСОБА_1 мала зобов`язання сплатити останній платіж на повернення кредитних коштів 10 травня 2020 року, із зазначеним позовом позивач звернувся 16 липня 2024 року.
Отже строк позовної давності позивачем не пропущений (положення п. 19 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України в редакції Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ).
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором.
На підставі п. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до змісту статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Відповідно до п. 1.4. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, «Борг» - означає суми грошових коштів, належні до сплати клієнту боржниками за кредитними договорами, включаючи суми кредиту, процентів за користування кредитом, та будь-які інші суми, що належать до сплати клієнту за кредитними договорами, які нараховані або можуть бути нараховані клієнтом на день набуття цим договором зобов`язальної сили.
Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до п. 1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Розділом 2 вищезазначеного договору регламентовано порядок відступлення права вимоги: згідно з п. 4.1. право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку. Підписання реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст.1048 та ч. 1 ст.1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
За змістом ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Як визначено ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до положень статей 77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимим, достовірними та достатніми.
Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Щодо заявленої позивачем суми боргу судова колегія зазначає наступне.

Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», надало виписку з особового рахунку ОСОБА_1  за кредитним договором від 05 січня 2020 року № 965298845, згідно якої заборгованістьОСОБА_1 складає 23323,6440 грн., з якої заборгованість за основною сумою боргу становить 14370,64 грн. та 8953,00 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
Надана копія договору факторингу № 28/1118-01від 28 листопада 2018 року містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від клієнта, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», до фактора, ТОВ «Таліон Плюс».
Копія договору факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс».
У подальшому право вимоги за кредитним договором відступлено ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на користь ТОВ «Юніт Капітал» (договір факторингу №14/02/24 від 14.02.2022).
Копії договорів факторингу та реєстрів права вимоги, платіжні інструкції, є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.
Аргументи скарги про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження оплати за договором відступлення права вимоги, та позивач не направив письмове повідомлення боржнику щодо врегулювання спору в досудовому порядку, колегія суддів відхиляє, з огляду на таке.
У письмовій відповіді на відзив позивач вказав, що ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на вимогу Позивача надало додатковий документ, а саме докази оплати фінансування реєстру №7 від 28.10.2021 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020. У Витягу з реєстру прав вимоги № 7 від 28.10.2021 зазначено, що сума фінансування становить – 1 984 839 грн. Даний документ є підтвердженням переходу права вимоги за кредитним договором від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», яке пізніше перейшло до ТОВ «Юніт Капітал». 
Зауважив, що позивач не зобов`язаний направляти письмове повідомлення боржнику щодо врегулювання спору в досудовому порядку. Отже, не є підставою для звільнення Боржника від виконання Кредитного договору, якщо він не був повідомлений про досудове врегулювання спору, а лише означає виконання Боржника свого зобов`язання перед Кредитодавцем, з яким укладав договір, що не виконано.
В матеріалах справи міститься копія кредитного договору, який підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, що підтверджує погодження сторонами умов отримання кредитних коштів та відповідальність за порушення погоджених умов, а також підтверджено отримання відповідачем кредитних коштів, відсутні докази повернення отриманого кредиту, перехід права вимоги до позивача від первісного кредитора підтверджено належними та допустимими доказами.
Спірні Договори факторингу у встановленому порядку недійсними не визнані, а тому доводи скарги про те, що Товариство не набуло права вимоги до боржника є необґрунтованим. Розрахунок кредитної заборгованості, здійснений при відступленні права вимоги, є підтвердженням суми заборгованості.
Таким чином, колегія суддів вважає, щопідставі досліджених письмових доказів, наданих позивачем, які не спростовані відповідачем належними доказами, позивачем доведено суму заборгованості ОСОБА_1   за кредитним договором у загальному розмірі 23 323,64 грн., з огляду на погоджені сторонами умови кредитування, з урахуванням тіла кредиту, розміру базової відсоткової ставки за кожен день прострочення та періоду кредитування.
Даних про те, що відповідач у добровільному порядку нараховану заборгованість за кредитним договором погасив, матеріали справи не містять.
Отже, ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, про наявність підстав для задоволення позову.
Враховуючи, що первісний кредитор ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і відповідач ОСОБА_1 узгодили істотні умови договору від 05 січня 2020 року № 965298845 (суму кредиту, дату його видачі, умови та дату повернення, нарахування та сплату процентів) і відповідач погодився на отримання у кредит коштів саме на таких умовах, однак порушив їх, заборгованість не погасив, і право вимоги перейшло до позивача, то суд першої інстанції обґрунтовано констатував про наявність підстав для стягнення заборгованості. 
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.
Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
На підставі вищевказаних обставин та правового обґрунтування колегія суддів визнає, що оскаржене рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи скарги є недоведеними та висновків суду не спростували, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Керуючись ст. 268, 367, 368, 375, 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
                                          п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвокат - Мушка Наталія Петрівна -залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2024 року– залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Повний текст судового рішення складений 01 липня 2025 року.

Головуючий                                                                        В.Б. Яцина.

Судді                                                                                        Ю.М.Мальований

                                                                               Н.П. Пилипчук.