ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

17 червня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 340/4922/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Шлай А.В., Баранник Н.П.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.11.2024 року, (суддя суду першої інстанції Хилько Л.І.), рішення прийняте в порядку спрощеного провадження в м. Кропивницькому, в адміністративній справі №340/4922/24 за позовом  Головного управління ДПС у Кіровоградській області  до  Товариства з обмеженою відповідальністю «КАНТЕРО» про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі,-
ВСТАНОВИВ:
Головне управління ДПС у Кіровоградській області  звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «КАНТЕРО», в якому просило надати дозвіл на погашення податкового боргу в розмірі 430374,00 грн за рахунок майна відповідача, що перебуває у податковій заставі.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що за відповідачем рахується податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, в сумі 429165,48 грн, а також з податку на прибуток в сумі 1208,00 грн. З метою погашення податкового боргу прийнято рішення № 43/4-1128 від 25.03.2024, на виконання якого до банківських установ були направлені відповіді платіжні інструкції, які повернулися без виконання. Оскільки відповідачем заборгованість не сплачена, а проведені контролюючим органом заходи щодо примусового списання (стягнення) коштів з рахунків виявились безрезультатними, позивач просить надати дозвіл на погашення податкового боргу за рахунок майна відповідача, що перебуває в податковій заставі.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.11.2024 року в задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС у Кіровоградській області було відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Кіровоградській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач  зазначив, що у Головного управління ДПС у Кіровоградській області були наявні всі підстави для звернення до суду з відповідним позовом, а саме: товариство з обмеженою відповідальністю "КАНТЕРО" (код ЄДРПОУ 42080612) має борг зі сплати податків (зборів, обов`язкових платежів) в сумі 430 374,00 грн., оскільки, дана сума заборгованості платника податків на момент звернення контролюючого органу до суду із позовом про надання дозволу на погашення боргу за рахунок майна платника була узгоджена у встановленому законодавством порядку; кошти на рахунках «Відповідача» у банках, обслуговуючих такого платника податків були відсутні згідно вищезазначених інкасових доручень (платіжних інструкцій), які були надані до Кіровоградського окружного адміністративного суду, та які підтверджують відсутність грошових коштів на всіх рахунках, відкритих відповідачем у фінансових установах; наявністю майна платника податків – боржника, яке перебуває у податковій заставі згідно акту опису майна №27 від 01 листопада 2023 року.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, на підставі ст. 311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає  задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції, станом на дату звернення до суду з позовом згідно інтегрованої картки особового рахунку платника податків, за відповідачем рахувався податковий борг з:
- податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 429 165,48 грн, що виник на підставі несплати зобов`язань за податковими деклараціями з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № 11794362 від 18.02.2020 (з терм. сплати 29.07.2020, 29.10.2020, 29.01.2021), № 10216934 від 16.02.2021 (з терм. сплати 29.04.2021, 29.07.2021, 29.10.2021, 31.01.2022), № 10867317 від 14.02.2022 (з терм. сплати 29.04.2022, 29.07.2022, 31.10.2022, 30.01.2023) та № 5714327 від 20.02.2023 (з терм. сплати 01.05.2023, 31.07.2023, 30.10.2023);
- податку на прибуток в сумі 1208,00 грн, що виник на підставі несплати зобов`язань за податковою декларацією № 217433653 від 19.07.2022 (з терм. сплати 19.07.2022). 
13.05.2020 податковим органом, відповідно до ст. 59 ПК України, сформовано податкову вимогу № 19708-52 на суму 16797,75 грн, яку було вручено уповноваженій особі відповідача 01.06.2020 (а.с.39). 
Доказів оскарження вказаної вимоги сторони суду не надали. 
31.10.2023 прийнято рішення № 18 про опис майна відповідача у податкову заставу (а.с.12).
Згідно Акту опису майна № 27 від 01.11.2023 в податкову заставу описано майно згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 1989319735225 на суму податкового боргу станом на 31.10.2023 року – 437 174,00 грн (а.с.13-14). 
З метою погашення податкової заборгованості відповідача 25.03.2024 прийнято рішення №43/4-1128 про стягнення коштів платника податків з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських установах надавачів платіжних послуг/емітентів електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу (а.с.18).
На виконання зазначеного рішення протягом липня 2024 року на рахунки відповідача направлялись платіжні інструкції на примусове списання (стягнення) від 28.06.2024 № 8000, від 28.06.2024 № 8001, від 28.06.2024 № 8002, від 28.06.2024 № 8003, від 02.07.2024 № 8004, від 02.07.2024 № 8005, від 02.07.2024 № 8006, від 02.07.2024 № 8007, для стягнення податкового боргу по податку на прибуток підприємств на суму 1208,00 грн та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 429165,48 грн (а.с.40-45). 
Направленні платіжних інструкцій повернулись без виконання з відміткою "коштів немає".
Вищевказане зумовило позивача звернутися до суду з позовом про надання дозволу на погашення податкового боргу відповідача за рахунок його майна, що перебуває у податковій заставі.
          Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що судових рішень про стягнення податкового боргу, що набрали законної сили, сторонами до суду не надано, а тому позивач не вжив всіх заходів щодо стягнення коштів з рахунків відповідача, зокрема, в суд про стягнення податкового боргу не звертався. 
Суд апеляційної інстанції при перегляді справи в апеляційному порядку виходить з наступного.
Так, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податкового кодексу України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно з положеннями підпунктів 16.1.1-16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України  платник податків зобов`язаний: 16.1.1. стати на облік у контролюючих органах в порядку, встановленому законодавством України; 16.1.2. вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; 16.1.3. подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; 16.1.4. сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (пункт 57.1 статті 57 Податкового кодексу України).
Згідно з положеннями пунктів 87.1 та 87.2 статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
Джерелом самостійної сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість є суми коштів, джерела яких зазначені в  абзаці першому  цього пункту та обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. У разі сплати податкових зобов`язань, що виникли до 1 липня 2015 року, та/або погашення податкового боргу за податковими зобов`язаннями, що виникли до 1 липня 2015 року, перерахування коштів до бюджету здійснюється безпосередньо з рахунків платника податків, відкритих у банках, небанківських надавачах платіжних послуг.
Сплату грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також: а) за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника); б) за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів з урахуванням особливостей, визначених у  пункті 43.4-1  статті 43 цього Кодексу; в) за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України".
Не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з податку на додану вартість (крім податкового боргу, що виник до 1 липня 2015 року), кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Для погашення такого податкового боргу за рахунок коштів на рахунку платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість центральний орган виконавчої влади, що реалізує податкову політику, за умови наявності підстав, передбачених  статтею 95  цього Кодексу, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр, у якому зазначаються найменування платника податків, податковий та індивідуальний податковий номер платника податків та сума податкового боргу, що підлягає перерахуванню до бюджету (крім сум податкового боргу за податковими зобов`язаннями з податку на додану вартість, що підлягали сплаті до державного бюджету та за якими сформовано реєстр для перерахування коштів до державного бюджету з рахунка у системі електронного адміністрування відповідно до  пункту 200.2  статті 200 цього Кодексу). Порядок формування та надсилання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, такого реєстру визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.
Відповідно до пунктів 88.1-88.2 статті 88 Податкового кодексу України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.
Положеннями пунктів 89.1, 89.2, 89.8 статті 89 Податкового кодексу України передбачено, що право податкової застави виникає: 89.1.1. у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у  податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; 89.1.2. у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу; 89.1.3. у випадку, визначеному в  пункті 100.11  статті 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань.
З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених  пунктом 89.5  цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.
У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.
У разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до  Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».
У разі збільшення суми податкового боргу складається акт опису до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків, у порядку, передбаченому цією статтею.
Право податкової застави не поширюється на майно, визначене  підпунктом 87.3.7  пункту 87.3 статті 87 цього Кодексу, на іпотечні активи, що належать емітенту та є забезпеченням відповідного випуску іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, на грошові доходи від цих іпотечних активів до повного виконання емітентом зобов`язань за цим випуском іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, а також на склад іпотечного покриття та грошові доходи від нього до повного виконання емітентом зобов`язань за відповідним випуском звичайних іпотечних облігацій.
Право податкової застави не застосовується, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Контролюючий орган зобов`язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі.
Відповідно до пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Згідно з положеннями пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.
Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Згідно з положеннями пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України у разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків/електронних гаманців такого платника у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутності/наявності у меншій сумі непогашеного зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, та/або бюджетного відшкодування податку на додану вартість. У разі наявності непогашеного зобов`язання держави перед платником податків у сумі, що є меншою за суму податкового боргу, ця норма застосовується в межах різниці між сумою податкового боргу та сумою зобов`язання держави.
У таких випадках: рішення про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців такого платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей є вимогою стягувача до боржника, що підлягає негайному та обов`язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи; рішення про стягнення готівкових коштів вручається такому платнику податків і є підставою для стягнення.
Тобто, з аналізу вказаних положень законодавства вбачається, що за наявності відповідних обставин, а саме: якщо податковий борг виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені Податковим кодексом України строки, за умови якщо такий податковий борг не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутності/наявності у меншій сумі непогашеного зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, та/або бюджетного відшкодування податку на додану вартість, контролюючий орган за рішенням його керівника (його заступника або уповноваженої особи) наділений правом для здійснення стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків/електронних гаманців такого платника у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, без звернення до суду.
Як видно з матеріалів справи податковий борг, дозвіл на погашення якого просить позивач надати за рахунок майна відповідача, що перебуває у податковій заставі, виник у зв`язку з несплатою відповідачем наступних податкових зобов`язань з: 
- податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 429 165,48 грн, що виник на підставі несплати зобов`язань за податковими деклараціями з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № 11794362 від 18.02.2020 (з терм. сплати 29.07.2020, 29.10.2020, 29.01.2021), № 10216934 від 16.02.2021 (з терм. сплати 29.04.2021, 29.07.2021, 29.10.2021, 31.01.2022), № 10867317 від 14.02.2022 (з терм. сплати 29.04.2022, 29.07.2022, 31.10.2022, 30.01.2023) та № 5714327 від 20.02.2023 (з терм. сплати 01.05.2023, 31.07.2023, 30.10.2023);
- податку на прибуто в сумі 1208,00 грн, що виник на підставі несплати зобов`язань за податковою декларацією № 217433653 від 19.07.2022 (з терм. сплати 19.07.2022). 
Відтак, оскільки сума податкового боргу складається з самостійно визначених відповідачем платежів, то позивач   за рішенням його керівника  був  наділений правом для здійснення стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків/електронних гаманців такого платника у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, без звернення до суду, що свідчить про хибність висновків суду першої інстанції щодо необхідності підтвердження податкового боргу судовим рішенням.
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 17.09.2024 року по справі №  400/11548/23, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
З огляду на наведене, 25.03.2024 року заступником начальника ГУ ДПС у Кіровоградській області було прийнято рішення № 43/4-1128 про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманці платника податку у банках, небанківських надавачів платіжних послуг/емітентів електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу.
Також, у зв`язку з наявним непогашеним податковим боргом на суму 429  165.48 грн та 1208.00 грн позивач звернувся до банківських установ. 
Однак, платіжні інструкції на примусове списання були повернуті банківськими установами без виконання відповідно до пп. 12, 27 розділу І, п. 63 / п. 72 розділу IV Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженої постановою Правління НБУ № 163 від 29.07.2022, з підстав відсутності коштів. 
Поряд з вказаним, положенням п. 89.3 ст. 89 Податкового кодексу України визначено, що майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг. Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому випадку опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.
Відповідно до п. 2 розділу 2 Порядку застосування податкової застави контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 586 від 16.06.2017 (далі Порядок № 586), майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису майна (додаток 2). Акти опису майна реєструються у журналі реєстрації актів опису майна у податкову заставу (додаток 3).
Згідно з п. 6 розділу 2 Порядку № 586, у разі якщо балансову вартість такого майна не визначено, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".
Як видно  з Акту опису майна № 27 від 01.11.2023, в податкову заставу було описано майно відповідача без зазначення його балансової вартості, а у графі "Залишкова балансова вартість" зазначено "згідно експертної оцінки" (а.с.13).
Однак, звіт про оцінку майна відповідача, яке передано у податкову заставу, позивачем не надано, що свідчить про недодержання контролюючим органом   вимог Порядку № 586 та безпідставність, в межах даної справи заявлених позовних вимог.
Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає    частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні, шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції даної постанови. В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Відповідно до   ч. 4 ст. 317 КАС України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст.  315, ст. 317, ст. 320, ст. 325  КАС України суд, 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області – задовольнити частково.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.11.2024 року в адміністративній справі №340/4922/24– змінити, шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції даної постанови. 
В іншій частині рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.11.2024 року в адміністративній справі №340/4922/24– залишити без змін.
                    Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених       п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.           

Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник