ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/7301/24                                                           Суддя (судді) першої інстанції: Леонтович А.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  19 серпня 2025 року                                                                                      м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: 
головуючого судді                                        Кучми А.Ю., 
суддів                                                            Аліменка В.О., Безименної Н.В.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС   у м.Києві до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1   про стягнення податкового боргу,-
В С Т А Н О В И Л А :
Головне управління ДПС в місті Києві звернулося з позовом до суду, в якому просить прийняти рішення на користь Головного управління ДПС у м. Києві, яким стягнути кошти платника податків Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) податковий борг у розмірі 109  500,71 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за відповідачем рахується податковий борг, що утворився внаслідок несплати в установлені законодавством строки узгоджених сум податкових зобов`язань.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року адміністративний позов задоволено. 
Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Апелянт вказує, що у апелянта відсутня заборгованість, що підтверджується наданими доказами.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню.
Згідно з ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує його та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах Державної податкової служби, є платником податків за основним місцем обліку та має заборгованість перед бюджетом у розмірі 109  500,71 грн, яка виникла у зв`язку з несплатою податкових та грошових зобов`язань з єдиного податку з фізичних осіб (18050400).
Вказана заборгованість з єдиного податку з фізичних осіб виникла на підставі: Податкової декларації від 08.04.2023 № 9072673891 сума - 109  500,71 грн.
Враховуючи відсутність відомостей про самостійне погашення боргу, контролюючим органом направлено Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) податкову вимогу від 09.06.2023 №0014812-1306-2615, яка була направлена на юридичну адресу відповідача та була повернута позивачу за закінченням строку зберігання.
Враховуючи, що сума податкового зобов`язання, яка виникла і наявна у відповідача, залишається непогашеною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено наявність податкового боргу відповідача та дотримано податковим органом законодавчо встановленої процедури стягнення податкового боргу.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України)встановлено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлює, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.
Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом. 
Відповідно до пунктом 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому  податкову вимогу   в   порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.
Згідно з пунктом 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Положеннями статті 42 ПК України закріплено, що податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.
Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Платники податків, які подають звітність в електронній формі та/або пройшли електронну ідентифікацію онлайн в електронному кабінеті, можуть здійснювати листування з контролюючими органами засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги».
У разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем було складено податкову вимогу від 09.06.2023 №0014812-1306-2615, яка була направлена на юридичну адресу відповідача та була повернута позивачу за закінченням строку зберігання.
Відповідно до пункту 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 ПК України).
Разом із тим, колегія суддів звертає увагу на наступне.
ФОП ОСОБА_1 була подана податкова декларація платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 1 квартал 2023 р. від 08.04.2023 № 9072673891. Проте, в даній декларації було зроблено помилку - технічну описку - замість обсягу доходу за звітний (податковий) період, що оподатковується за ставкою 5% (код рядка 06) суми доходу « 243335,88» було помилково заначено сума «2433350,00». І відповідно загальна сума єдиного податку (код рядка 14) була визначена замість « 12166,79» - « 121667,50».
У подальшому дана помилка була самостійно виправлена апелянтом шляхом подання уточнюючої податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 1 квартал 2023 року декларації №9195557721 від 06.08.2023 і яка була прийнята контролюючим органом (квитанція №2). В уточнюючої декларації в розділі IV «Визначення податкових зобов`язань в зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок» зазначена сума єдиного податку, в якому виявлена помилка (код рядка 15) - « 121667,50», вказана уточнена сума (код рядка 16) - « 12166,79», та в розрахунку у зв`язку з виправленням помилки зазначено про зменшення суми, яка підтягала перерахуванню саме « 109  500,71» (код рядка 18).
Згідно з Витягом з інформаційно-комунікаційної системи ДПС щодо стану розрахунків платника з бюджетом та сплати єдиного внеску за період з 01.01.2023 по 01.01.2024 податкового боргу за ФОП ОСОБА_1 не обліковується.
Станом на 25.11.2024, тобто на момент винесення рішення судом першої інстанції податкового боргу за ФОП ОСОБА_1 не обліковується, що підтверджується відповідними витягами з інформаційно-комунікаційної системи ДПС щодо стану розрахунків платника з бюджетом та сплати єдиного внеску за період з 01.01.2024 по 01.11.2024 та за період з 01.01.2024 по 01.12.2024.
Крім того, звернувшись до ГУ ДПС у м. Києві з відповідною заявою апелянтом було отримано офіційну відповідь від 09.12.2024 про те, що «в інтегрованих картках платника ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) заборгованість зі сплати податків, зборів та інших загальнообов`язкових платежів не обліковується».
На підтвердження вищезазначених обставин апелянтом було надано відповідні документи.
Відповідно до ч.8 ст.79 КАС України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Апелянт вказує, що не отримував від суду першої інстанції ухвали про відкриття провадження у справі, тому не був обізнаний про хід її розгляду та не міг подати вищевказані платіжні інструкції до суду першої інстанції.
На переконання колегія суддів вищенаведені обставини є поважними, тому надані докази на стадії апеляційного розгляду справи приймаються до уваги.
За таких обставин, враховуючи відсутність у відповідача податкового боргу, що підтверджується наданими документами, відсутні правові підстави для стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) податкового боргу у розмірі 109  500,71 грн.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
У зв`язку з викладеним, колегія суддів доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, враховуючи задоволення апеляційної скарги, колегія судді дійшла до висновку про стягнення на користь відповідача суму сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до приписів ст.139 КАС України.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог Головного управління ДПС   у м. Києві - відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст.  328,  329 КАС України.
Повний текст постанови виготовлено 19.08.2025.

Головуючий суддя:                                                                                        А.Ю. Кучма 

Судді:                                                                                                                В.О. Аліменко

                                                                                                               Н.В. Безименна