Справа № 466/1238/25                        Головуючий у 1 інстанції: Луців-Шумська Н. Л. 
Провадження № 33/811/1152/25                Доповідач: Березюк О. Г. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2025 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г., за участі ОСОБА_1 , захисника Галича П.О., розглянувши у місті Львові апеляційну скаргу захисника Галича П.О. на постанову Шевченківського районного суду м.Львова від 07 липня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 07.07.2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень та позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 гривні.
Крім цього, цією ж постановою провадження за ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
Згідно постанови суду ОСОБА_1 31 січня 2025 року о 01 год. 20 хв. у м. Львів на вул. Замарстинівська, 170 К керував транспортним засобом «Volkswagen Tiguan», д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не дотримався бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з т/з «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_2 . Такими діями, ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.2.3.б, 13.1 ПДР України. При дорожньо-транспортній пригоді т/з отримали технічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки.
Також, ОСОБА_1 31 січня 2025 року о 01 год. 20 хв. у м. Львів на вул. Замарстинівська, 170 К, керував транспортним засобом «Volkswagen Tiguan», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку, за допомогою технічного приладу газоаналізатора Drager Alkotest6810, прилад ARCE-0243, що підтверджується тестом №3165 від 31.01.2025, результат позитивний 1,78 ‰. Даний факт зафіксовано на нагрудні відео реєстратори №471789 та 474543. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9.а ПДР України.
Захисник Галич П.О. в апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
На підтримання своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що судом першої інстанції розгляд справи відбувся неповно та необ`єктивно, вважає постанову суду незаконною та необґрунтовано, при цьому зазначає, що працівниками поліції порушено порядок огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння, наявними відеозаписами з нагрудних камер працівників відсутній факт встановлення результатів огляду, ОСОБА_1 висловив незгоду з пройденим результатом Драгера, однак суд першої інстанції опустив зазначену обставину та працівниками поліції не забезпечено проведення повторного огляду в медичному закладі. Крім цього, працівниками поліції не оголошувалися ОСОБА_1 документи складені в справі та долучені до протоколу, зокрема акт огляд. Також апелянт вказує, що в матеріалах справи відсутні докази факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 на час настання ДТП.
Розглянувши матеріали справи №466/1238/25, дослідивши доводи апеляційної скарги, пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР1 №234686 від 31.01.2025 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП (а.с.2), відеозаписами, що містяться в матеріалах справи, якими зафіксовано всі необхідні обставини, зокрема обставини спілкування ОСОБА_1 , який перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, з працівниками поліції, які прибули на місце ДТП, який серед іншого хоч і заперечував факт керування транспортним засобом, однак вподальшому визнав факт керування транспортним засобом та скоєння ДТП, викладених в протоколах про адміністративні правопорушення, проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, з результатом огляду в підсумку погодився та не висловлював жодної вимоги працівникам поліції про проходження повторного огляду в медичному закладі (а.с.3), результатом спеціального приладу Драгер, яким встановлено факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, результат 1.78 проміле (а.с.4), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 31.01.2025 року, де в графі про згоду з результатом огляду проставлено підпис ОСОБА_1 та особисто написано «випивав не багато» (а.с.5), протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР1 №234690 від 31.01.2025 року, складеного за фактом скоєного ДТП та відповідає вимогам ст.256 КУпАП (а.с.33), схемою місця ДТП від 31.01.2025 року (а.с.34), поясненнями свідка ОСОБА_2 від 31.01.2025 року, яка вказала, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом та скоїв ДТП (а.с.35).
Огляд водія ОСОБА_1 на виявлення стану алкогольного сп`яніння проведено з дотриманням вимог ст.266 КУпАП та Інструкції огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України №1425/735 від 09.11.2015 року, а саме зі згоди водія на місці ДТП.
Апеляційний суд досліджуючи матеріали справи, приходить до обґрунтованого переконання про те, що висновки суду першої інстанції з приводу заперечень поданих в суді першої інстанції та викладені доводи в апеляційній скарзі, які є аналогічними запереченням, є обґрунтованими належним чином та апеляційний суд не вбачає жодних підстав не погоджуватися із зазначеними висновками.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 місцевий суд в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, ступінь його вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, і обґрунтовано наклав стягнення згідно санкції статті.
Отже. постанова місцевого суду є законна і обґрунтована, винесена законним складом суду, підстав для її скасування чи зміни з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника Галича П.О. апеляційний суд не знаходить.
       Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

Постанову Шевченківського районного суду м.Львова від 07 липня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Галича П.О. – без задоволення.
Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського 
апеляційного суду Березюк О.Г.