КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

____________________________________
Справа  № 758/10140/23
Апеляційне провадження
 № 33/824/713/2024
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
8 лютого 2024 року суддя Київського апеляційного суду Рейнарт І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Харченка Сергія Вікторовича на постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 21 листопада 2023 року (суддя Казмиренко Л.В.) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
 
                                                                встановив:
 
постановою судді Подільського районного суду міста Києва від 21 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536грн 80 коп.
Постановою судді визнано доведеним, що 13 серпня 2023 року о 22год. 35хв. в місті Києві на проспекті Правди, 47 (парковка ТРЦ «Retroville»), водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою спеціального приладу «Drager Alkotest 6820» (прилад № ARJL - 0301), результат огляду - 1,64 ‰.
У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Харченко С.В. просить постанову судді скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Захисник Харченко С.В. зазначає, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 автомобілем та його зупинки працівниками патрульної поліції, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП України.
Також, захисник Харченко С.В. посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам статті 256 КУпАП, оскільки акт огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння не містить дати та часу, його зміст є незрозумілим, а тому він не може вважатись належним доказом у даній справі. 
Крім того захисник Харченко С.В. посилається на те, що працівники поліції з невідомих причин не доставили ОСОБА_1 до лікаря-нарколога для проведення відповідного огляду та не повідомили про можливість проведення такого огляду. При цьому, в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд до лікаря-нарколога, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв ОСОБА_1 у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння. 
Захисник Харченко С.В. вважає, що працівники поліції грубо порушили процедуру огляду на стан сп`яніння, що свідчить про недійсність такого огляду і 
                                                                                  
відсутність підстав для притягнення водія до адміністративної відповідальності.
Також захисник Харченко С.В. зазначає, що ОСОБА_1 не був відсторонений від керування, що у сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП.
У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав та зазначив, що автомобілем не керував, стояв на парковці біля автомобіля коли до нього підійшли працівники поліції та почали пропонувати пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Захисник ОСОБА_1 - адвокат Харченко С.В. у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, додавши, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 автомобілем.
Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Харченка С.В., які підтримали апеляційну скаргу, свідка ОСОБА_2 , поліцейського, який складав протокол про адміністративне правопорушення - Панчука Б.В., переглянувши відеозапис досліджуваних подій, вивчивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Згідно ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції розглядає обставини вчиненого правопорушення в межах, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та визнані доведеними судом першої інстанції, за доводами, зазначеними в апеляційній скарзі.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
У постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як зазначено в ст. 251 КУпАП.
Суд (суддя), у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному 
                                                                                  
дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягає з`ясуванню: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 524095 від 13 серпня 2023 року, цього ж дня о 22год. 35хв. в місті Києві на проспекті Правди, 47 (парковка ТРЦ «Retroville»), водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Fabia, НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки у встановленому законом порядку за допомогою спеціального приладу «Drager Alkotest 6820» (прилад №  ARJL - 0301), результат огляду - 1,64‰, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП. (с.с.2).
ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення підписав, однак пояснень не надав.
До протоколу про адміністративне правопорушення долучено чек приладу «Drager Alcotest 6820», у якому зафіксовано результат огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння - 1,64‰, підписаний останнім (с.с.2а), акт огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, який також містить підпис останнього (с.с.3), та розписку, складену ОСОБА_1 , у якій він зобов`язався протягом 24 годин не керувати транспортним засобом (с.с.4).
Будь-яких зауважень щодо результату тесту   ОСОБА_1 не висловлював і в протоколі чи акті огляду не зазначив.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КпАП України.
Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.
Відповідно до приписів п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. 
Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9 ПДР України).
Відповідно до п.2.9.а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність осіб за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Належним доказом даного правопорушення є встановлення наявності у водія транспортного засобу ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція водієві пройти огляд з метою встановлення, у даному випадку, стану алкогольного сп`яніннята фіксація проведення огляду відповідно до вимог діючого законодавства.
Згідно пункту 7 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів,
                                                                                  
показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Відповідно до вищезазначеної Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану (пункт 2 ).
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3).
Частинами 2 - 3 статті 266 КУпАП визначено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Поліцейський Панчук Б.В. під час засідання в апеляційному суді повідомив, що 13 серпня 2023 року, біля 22год. 35хв. його екіпажу поступив виклик про факт вчинення на парковці ТРЦ «Retroville» дорожньо-транспортної пригоди особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Коли він з напарником прибув на місце виклику, ОСОБА_1 визнав, що керував транспортним засобом, не заперечував, що вживав алкогольні напої та погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, незгоди з результатами огляду не висловлював.
Також поліцейський Панчук Б.В. пояснив, що матеріали з приводу дорожньо-транспортної пригоди ними не складалися, так як власник пошкодженого автомобіля претензій не пред`являв.
Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції пояснив, що 13 серпня 2023 року, біля 22год. 35хв. на парковці ТРЦ «Retroville» побачив компанію п`яних осіб, які сіли в автомобіль та рушили, вдаривши при цьому припаркований автомобіль Mercedes. Він викликав поліцію, у водія автомобіля був гіпс на руці. Коли приїхали працівники поліції, водій автомобіля не заперечував, що керував автомобілем.
Із переглянутого апеляційним судом відеозапису «524095 1», доданого до протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що ОСОБА_1 , на руці якого знаходиться гіпс, повідомляє працівнику поліції, що саме він перебував за кермом автомобіля (0:27 хв. відеозапису). На запитання працівника поліції ОСОБА_1 зазначив, що вживав алкоголь (1:22 хв. відеозапису), після чого працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці або у лікаря-нарколога, та роз`яснює наслідки відмови від проходження такого огляду, ОСОБА_1 погоджується пройти огляд на місці за допомогою спеціального приладу (4:53 хв. відеозапису). З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував результати огляду (с.с.8).
Доводи апеляційної скарги, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, спростовуються показами свідка ОСОБА_2 та відеозаписом з камери поліцейського, де зафіксовано, що ОСОБА_1 за власною ініціативою повідомляє працівникам поліції, що саме він керував автомобілем,  коли трапилася дорожньо-транспортна пригода. 
Крім того, ОСОБА_1 в ході спілкування з поліцейськими, яке тривало майже годину, жодного разу не заперечував, що він перебував за кермом автомобіля та не висловив свою незгоду з результатом огляду на стан сп`яніння, а поліцейські роз`яснили 
                                                                                  
йому як його права та обов`язки, так і наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що акт огляду є неналежним доказом через відсутність в ньому дати, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки в акті повно та зрозуміло описані всі обставини події, він містить підпис ОСОБА_1 , а відеозаписом підтверджено, що акт був підписаний ОСОБА_1 13 серпня 2023 року після проведення огляду. 
Отже, відеозапис з нагрудної камери поліцейського зафіксував проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та його результати.
З роздруківки результатів проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу «Drager Alcotest 6820» вбачається, що результат тесту позитивний та дорівнює 1,64 ‰. Вказаний результат ОСОБА_1 не заперечувався і підтверджений його підписом на чеку.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що працівники поліції з невідомих причин не доставили ОСОБА_1 до лікаря-нарколога для проведення відповідного огляду та не повідомили про можливість проведення такого огляду, апеляційний суд вважає необґрунтованими, так як положення частини 3 статті 266 КУпАП передбачають, що огляд проводиться в закладах охорони здоров`я у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами. 
Відеозаписом з камери поліцейського підтверджено, що ОСОБА_1 було роз`яснено його право пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці поліцейським або у лікаря-нарколога у медичному закладі. Погодившись пройти огляд поліцейським з використанням спеціального технічного засобу, ОСОБА_1 не заперечував результати огляду, а відтак підстав для доставки ОСОБА_1 до лікаря-нарколога поліцейські не мали.
Доводи апеляційної скарги, що в матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 на огляд до лікаря-нарколога, не свідчить про порушення порядку огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, так як останній не заперечував результати його огляду поліцейським, а відтак складати направлення на огляд до лікаря-нарколога поліцейські підстав не мали.
Також під час апеляційного перегляду не було підтверджено посилання захисника Харченка С.В. на порушення працівниками поліції процедури огляду на стан сп`яніння, тому підстав вважати недійсним проведений огляд та його результати апеляційний суд немає.
Посилання захисника Харченка С.В. на те, що ОСОБА_1 не був відсторонений від керування, що у сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки положення статті 266 КУпАП не передбачають обов`язкового відсторонення особи, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння від керування транспортним засобом.
Крім того, в матеріалах справи наявна розписка ОСОБА_1 про залишення транспортного засобу та зобов`язання не керувати ним протягом 24 годин.
Отже, надані суду матеріали достовірно підтверджують, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Суддя першої інстанції повно дослідив протокол про адміністративне правопорушення та надані суду докази, оцінив доводи захисника Харченка С.В. та прийшов до правомірного висновку про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 130 КУпАП.
            У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що 
                                                                          
потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Судом першої інстанції дотримані вимоги закону при розгляді матеріалу за протоколом про адміністративне правопорушення, висновок суду про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху є правильним, зміст постанови відповідає вимогам ст. 283, 284 КУпАП, в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, стягнення за вчинення правопорушення накладено у межах санкції статті та з дотриманням вимог ст. 33, 34 КУпАП.
Враховуючи вищевикладене, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
            Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
 
постановив:
 
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Харченка Сергія Вікторовича залишити без задоволення, постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 21 листопада 2023 року, якою  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,  без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                І.М. Рейнарт