Справа № 442/10144/24                                Головуючий у 1 інстанції: Медведик Л.О 
Провадження № 22-ц/811/1115/25                        Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
       29 липня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого – судді Ніткевича А.В.
суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Львівського апеляційного суду у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 лютого 2025 року в складі судді Медведика Л.О. у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
встановив:
У грудні 2024 року позивач АТ «Акцент-Банк» звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04 липня 2016 року ОСОБА_1 приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в «Акцент-Банку» з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «А-Банку» відповідачці надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на її банківський рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку.
Своїм підписом у заяві відповідачка підтвердила, що підписана ним заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «Акцент-Банку» разом з Умовами та Правилами, які викладені на банківському сайті htth://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та Банком кредитний договір.
Згідно із п. 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг, Банк на боргові зобов`язання за кредитом і овердрафтом нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами банку.
Відповідно до умов укладеного між позивачем та відповідачкою кредитного договору, остання зобов`язалася здійснювати своєчасне погашення кредиту та сплачувати усі інші передбачені договором платежі.
При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Банк вказує, що свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, а останній, в порушення норм закону та умов договору, свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями у зв`язку з чим, станом на 07.11.2024 має заборгованість в розмірі 25906,48 грн, яка складається з 15100,93 грн. – заборгованості за кредитом та 10 805, 55 грн. – заборгованості за відсотками.
Посилаючись на вказані обставини та те, що наданий час відповідачка продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ«Акцент-Банк», Банк просив про задоволення позову. 
Оскаржуваним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 лютого 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором б/н від 04.07.2016 у розмірі 10 805 грн. 55 коп. та 1262 грн. 97 коп. судового збору. В решті позову відмовлено.
Рішення суду оскаржив позивач Акціонерне товариство «Акцент-Банк», в особі представника Омельченко Є.В. Вважає, що рішення постановлене з порушенням матеріальних норм права.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги покликається на те, що суд помилкового послався на відсутність підпису позичальника на Умовах і Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Зазначає, що відповідачка в Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку підтвердила під розпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язалася в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку.
З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачка користувалася коштами, тому ознайомилася з Умовами і Правилами надання банківських послуг і погодився з ними, оскільки даний кредитний договір є договором Оферти.
Вказує, що до матеріалів справи додано не тільки тарифи із сайту Банку, а Паспорт споживчого кредиту за прогамою «Кредитна картка», в якому чітко зазначені всі обговорені умови кредитування, строки, процентна ставка та багато іншого. Паспорт продукту підписано боржником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 
Щодо сумніві відносно розрахунку заборгованості, то такі є необгрунтованими.
Просить скасувати рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 лютого 2025 року в частині відмовлених позовних вимог, позовні вимоги задовольнити повністю. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Згідно ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву не перешкоджає перегляду судового рішення. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи, що предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором, ціна позову є меншою тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення виходячи з такого.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з врахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, виходячи із розміру отриманих та внесених на погашення боргу коштів, із ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» підлягає стягненню 10 805 грн. 55 коп. тіла кредиту. 
Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення відсотків, суд першої інстанції виходив із того, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ця редакція Витягу з «Умов та Правил надання банківських послуг», а також Тарифи узгоджені з відповідачем при підписанні анкети-заяви від 04.07.2016 року, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, а також розмір і порядок їх нарахування.
Перевіряючи оскаржуване рішення суду першої інстанції в межах заявлених вимог позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів враховує таке.
Судом встановлено, що 04.07.2016 ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладання кредитного договору та отримання кредитної картки.
Анкета-Заява містить лише персональні дані позичальника та її контактну інформацію. У Анкеті-Заяві зазначено, що відповідачка погодилася з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 9).
Згідно із довідкою за картами, ОСОБА_1 було відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано такі картки: № НОМЕР_2 , строком дії до березня місяця 2021 року; № НОМЕР_3 , строком дії до грудня місяця 2031 року, № НОМЕР_4 , строком дії до грудня місяця 2024 року (а.с.18).
Відповідно до довідки за лімітами ОСОБА_1 встановлено такі кредитні ліміти: 08.07.2016 - кредитний ліміт 1300,00 грн, 26.10.2016 - кредитний ліміт збільшено до 13000,00 грн., 26.01.2017 – кредитний ліміт збільшено до 15000,00 грн., 27.04.2017 – кредитний ліміт збільшено до 21000,00 грн., 01.03.2022 – кредитний ліміт зменшено до 15376,00 грн., 29.08.2023 – кредитний ліміт зменшено до 15100,93 грн., 23.11.2023 – кредитний ліміт зменшено до 15100,00 грн (а.с.19). 
Відповідно до доданого до позовної заяви розрахунку, ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором б/н від 04.07.2016, яка станом на 07.11.2024 становить 25 906 грн. 48 коп, з яких: заборгованість за тілом кредиту 15100,93 грн, заборгованість за відсотками – 10805,55 грн., заборгованість за штрафами 0,00 грн. (а.с.6-8). 
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних відносин) слідує, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень частини першої статті 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Як передбачено частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України), позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
За змістом частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
У справі, що переглядається судом першої інстанції правильно встановлено, що 04.07.2016 року між АТ «Акцент Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Акцент-Банку. На підставі укладеного у такий спосіб кредитного договору ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. Разом з тим, розмір процентної ставки за користування кредитними коштами анкета-заява не містить.
Посилання апелянта, як на підставу нарахування процентів за користування коштами, на Умови та Правила надання банківських послуг в Акцент-Банку, з якими позичальник ознайомився при укладені договору, не заслуговують на увагу, оскільки зазначені Умови та Правила не підписані, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг розуміла відповідач та ознайомилась і погодилась із ними, підписуючи анкету-заяву від 04.07.2016 року.
Велика Палата Верховного Суду при розгляді 03 липня 2019 року справи №342/180/17 вказала, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Надані банком копії додатків, а саме витяг з Тарифів користування кредитними картками «Універсальна» та «Універсальна GOLD» та витяг з Умов про надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», підписів відповідача не містять, що свідчить про недоведеність факту ознайомлення відповідача саме з цими Тарифами і Умовами та правилами надання банківських послуг.
Крім того, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ця редакція Витягу з «Умов та Правил надання банківських послуг», а також Тарифи узгоджені з відповідачем при підписанні анкети-заяви від 04.07.2016, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, а також щодо розміру і порядку їх нарахування.
Отже, за відсутності достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг, відсутності в анкеті-заяві домовленості сторін про розмір кредитного ліміту, порядок і строки його повернення, розмір і порядок нарахування процентів, надані банком документи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору.
У зв`язку з цим, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила частини першої статті 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 3 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19), яка згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.
Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів щодо істотних умов укладеного сторонами кредитного договору, то наданий АТ «Акцент-Банк» розрахунок заборгованості за договором достовірно не вказує на розмір невиконаного відповідачем зобов`язання.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату відсотків за користування кредитом не має, а відтак і правових підстав для задоволення позову про стягнення заборгованості по відсоткам.
Суд першої інстанції правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини. Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального права є необґрунтованими.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд, -
ухвалив: 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк залишити без задоволення.
Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської обласі від 21 лютого 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 29 липня 2025 року.

Головуючий                                         А.В. Ніткевич

Судді:                                                         С.М. Бойко

С.М. Копняк