ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 р. 	Справа № 520/12495/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Бегунца А.О. ,  Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2025, (головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г.) по справі № 520/12495/25
за позовом                  ОСОБА_1  
до                 Вищого антикорупційного суду                         
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії Вищого антикорупційного суду з виплати судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 по 30 квітня 2025 року, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2.102,00 гривні;
- зобов`язати Вищий антикорупційний суд здійснити виплату судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 не донарахованої суддівської винагороди за період з 01 по 30 квітня 2025 року, на підставі ч. ч. 2 і 3 ст. 135 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” від 02.06.2016 року № 1402-VІІІ, виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (3.028,00 гривні).
Ухвалою Харківського   окружного адміністративного суду від 13.05.2025 позов повернуто позивачу з підстав  подання позивачем до цього ж суду  позовної заяви до цього самого відповідача з тим самим предметом та з однакових підстав, зокрема, адміністративна справа №520/11857/25. 
Не погоджуючись із ухвалою суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не вірне встановлення обставин справи, просив ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає що  предмети позовів у справі № 520/12495/25 та у справі за № 520/11857/25, є різними, оскільки в одній справі стосуються покладення обов`язку на відповідача нарахувати суддівську винагороду за квітень 2025, а в іншій справі здійснити її виплату. 
Відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України    апеляційна скарга розглянута судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно з п. 5 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.
Положення п.6 ч.1  ст. 171 КАС України передбачають, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КАС України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.
З аналізу вище наведених приписів процесуального законодавства України слідує, що правовою підставою для повернення позовної заяви в порядку п. 5 ч. 4 ст. 169 КАС України є одночасна сукупність наступних умов:
1) позивач подав до того ж суду аналогічний позов;
2) позовні вимоги в такому позову заявлені до того ж самого відповідача;
3) предмет обох позовних заяв є тотожним;
4) підстави позовів однакові;
5) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.
Як з`ясовано судом першої інстанції, звертаючись до Харківського  окружного адміністративного суду із позовною заявою ОСОБА_1 зазначено про те, що ним подана аналогічна позовна заява до Харківського   окружного адміністративного суду.
За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що у провадженні Харківського   окружного адміністративного суду перебуває позовна заява ОСОБА_1 до цього самого відповідача з тим самим предметом та з однакових підстав.
Проте, повернення позовної заяви на підставі п. 5 ч. 4 ст. 169 КАС України можливе за умови встановленої тотожності позовів, у яких збігаються сторони, предмет та підстави позовів.
Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 заявлено позов у справі № 20/12495/25 до Вищого антикорупційного суду щодо визнання протиправність дій Вищого антикорупційного суду з виплати судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 по 30 квітня 2025 року, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2.102,00 гривні та зобов`язання  за цей період здійснити виплату суддівської винагороди , виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (3028,00 гривні).
Повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем до Харківського окружного адміністративного суду у справі № 520/11857/25  також подано позов до Вищого антикорупційного суду про визнання протиправності дій Вищого антикорупційного суду з нарахування судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 по 30 квітня 2025 року, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2.102,00 гривні та зобов`язання  за цей період здійснити нарахування суддівської винагороди , виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (3028,00 гривні).
Апелянтом не заперечується зазначені обставина, однак вказується, що в  справі № 520/11857/25 ним подано позов до того ж відповідача, проте предмет позов є інший, а саме щодо покладення обов`язку на відповідача здійснити виплату суддівської винагороди.
Як вірно встановлено судом першої інстанції,  позивачем подано два позову до одного й того відповідача,  предметом спору в обох справах є розмір суддівської винагороди позивача за квітень 2025. Підставою позову зазначено не виплата суддівської винагороди  виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (3028,00 гривні).
Доводи апелянта щодо помилковості висновків суду про тотожність  позовів, оскільки в одному позові ним заявлено вимоги про нарахування суддівської винагороди, а в іншому її виплати, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки  предметом позову в обох справах є розмір суддівської винагороди за квітень 2025, проте як , вимоги "нарахувати" та "виплатити" є способом захисту права позивача у випадку задоволення позову. 
Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги у даній справі та у адміністративній справі № 520/11857/25  є тотожними, оскільки в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору.
Колегією суддів встановлено, що на час винесення оскаржуваної ухвали суду у даній справі, у справі № 520/11857/25 жодного рішення Харківським окружним адміністративним судом прийнято не було.
З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно позовну заяву повернуто позивачу, на підставі пункту 5 частини 4 статті 169 КАС України.
Доводи апеляційної скарги  висновків суду першої інстанції не спростовують.
З огляду на викладене, колегія суддів, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої  інстанції в межах доводів та вимог апеляційної  скарги, приходить до висновку, що судом ухвалено судове рішення з додержанням норм процесуального права,  законне і обґрунтоване,  з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а підстави для його скасування відсутні.
Відповідно до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст.  311,  315,  316,  321,  325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -    

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу  Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 по справі № 520/12495/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	А.О. Бегунц    В.А. Калиновський