ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
18 серпня 2025 року
м. Харків

справа № 645/6779/24
провадження № 22-ц/818/3476/25
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.
суддів: Люшні А.І., Савенка М.Є.,

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СМАРТ ПЕЙ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Лисенка Андрія Олександровича на рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 09 квітня 2025 року, постановлене під головуванням судді Федорової О.В, -
в с т а н о в и в:
У листопаді 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СМАРТ ПЕЙ» звернулось до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №GP-5705135 від 20.12.2013 року в сумі 42295,85 грн., яка складається з: 14535,58 грн. заборгованість за кредитом, 13310,44 грн. заборгованість по процентам та 14449,83 грн. заборгованість за комісією.
Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 09 квітня 2025 року,позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СМАРТ ПЕЙ» заборгованості за кредитним договором № GP-5705135 від 20.12.2013 року в сумі 27846,02 грн., яка складається з: 14535,58 грн. заборгованість за кредитом та 13310,44 грн. заборгованість по процентам.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СМАРТ ПЕЙ» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1595,21 грн.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Лисенко Андрій Олександрович просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог і ухвалити нове, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вважає, суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про часткове задоволенні позовних вимог при тому, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження позовних вимог. Зазначає, що позивачем не надано первинних документів, на підтвердження перерахування відповідачу кредитних коштів за кредитним договорами. Крім того вважає, що строк дії кредитного договору спливає 20.12.2017 року, а позивач з позовною заявою звернувся лише 12.11.2024 року, тобто з пропуском строку позовної давності.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст.367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того з доведеності позивачем позовних вимог та ненаданням відповідачем доказів, що свідчать про погашення заборгованості або спростування наявної заборгованості. Та відмовляючи у задоволенні вимог щодо стягнення заборгованості за комісією суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачем не обґрунтовано обов`язок позичальника сплачувати комісію, така умова кредитного договору є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Судом встановлено, що між АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» та  ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №GP -5705135 від 20.12.2013 року /а.с. 41/.
Вказаний правочин було вчинено ОСОБА_1 шляхом підписання пропозиції укласти договір карткового рахунку та договір страхування (оферта) з АТ «Банк Ренесанс Капітал».
В подальшому АТ «Банк Ренесанс Капітал» було приєднано до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», що підтверджується випискою з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців та громадських формувань та статутом акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» /а.с. 18-21/.
На підставі кредитного договору №GP -5705135 від 20.12.2013 року позичальнику надано грошові кошти в якості кредиту у сумі 14763,46 грн., з розміром процентної ставки 14 % річних та розміром комісії за користування кредитом в розмірі 2,10 %.
Відповідно до розрахунку заборгованості, яку надано АТ «ПУМБ» за кредитним договором №GP-5705135 від 20.12.2013 року вбачається, що останнє погашення боржником заборгованості було 20.01.2014 року.
Відповідач має заборгованість за кредитним договором №GP-5705135 від 20.12.2013 року в сумі 42295,85 грн., яка складається з: 14535,58 грн. заборгованість за кредитом, 13310,44 грн. заборгованість по процентам та 14449,83 грн. заборгованість за комісією.
08.05.2024 року між АТ «ПУМБ» та ТОВ «ФК «Фінако» укладено Договір відступлення права вимоги (цесії) №1, згідно якого цедент зобов`язується передати цесіонарію в повному обсязі права вимоги за кредитними угодами, зазначеними у підписаному сторонами реєстрі боржників, а цесіонарій зобов`язується прийняти та оплатити права вимоги за вказаними кредитними угодами в порядку та розмірі, передбаченому договором /а.с. 22-25/.
16 липня 2024 року між ТОВ «ФК «Фінако» та ТОВ «ФК «Смарт Пей» укладений договір факторингу № 2, на умовах якого Клієнт зобов`язується передати (відступити) Фактору в повному обсязі Права вимоги за Кредитними угодами, зазначеними у підписаному Сторонами Реєстрі Боржників, а Фактор зобов`язується прийняти та оплатити Права вимоги за вказаними Кредитними угодами в порядку та розмірі, передбаченому Договором. Права вимоги, що відступаються є ідентичними за обсягом тим правам вимоги, які були набуті Первісним кредитором на підставі договору відступлення прав вимоги (цесії) № 1 від 08 травня 2024 року, укладеним з АТ «ПУМБ» /а.с. 26-27/.
Згідно з витягом з реєстру боржників до Договору факторингу № 2 від 16 липня 2024 року ТОВ «ФК «Смарт Пей» набуло право грошової вимоги за кредитним договором на суму 42295,85 грн. з яких: 14535,58 грн. заборгованість за кредитом, 13310,44 грн. заборгованість по процентам та 14449,83 грн. заборгованість за комісією /а.с. 17/.
З платіжної інструкції від 17 липня 2024 року № 1 вбачається, що на виконання умов Договору факторингу № 2 від 16 липня 2024 року позивачем на користь ТОВ «ФК «Фінако» здійснено оплату у сумі 1585266,65 грн /а.с. 38/.
Відповідно до листа АТ «ПУМБ», адресованого ТОВ «ФК «Смарт Пей», Банком повідомлено про відступлення прав вимоги ТОВ «ФК «Фінако» до  ОСОБА_1 за кредитним договором на підставі договору відступлення прав вимоги (цесії) №1 від 08 травня 2024 року /а.с. 48-49/.
29 серпня 2024 року ТОВ «ФК «Смарт Пей» направлено відповідачу письмову вимогу (повідомлення) вих. №29.08_40 про набуття права вимоги за Кредитним договором та необхідність погашення заборгованості /а.с. 37/.
Як на підставу позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СМАРТ ПЕЙ» посилалось на те, що 20.12.2013 року між АТ «Банк Ренесанс капітал» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № GP -5705135, шляхом підписання останнім пропозиції укласти договір карткового рахунку та договір страхування (оферта) з АТ «Банк Ренесанс Капітал». В подальшому АТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», яке стало правонаступником усіх прав та зобов`язань АТ «Банк «Ренесанс Капітал» що підтверджується випискою з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців та громадських формувань та статутом акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк». Кредитний договір було укладено шляхом підписання Позичальником заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, де визначено основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, з умовами якого відповідач погодився, про що свідчить наявність його власноручного підпису на відповідній заяві. На підставі зазначеного кредитного договору Позичальнику надано грошові кошти в якості кредиту у сумі 14763,46грн., на умовах строковості, поворотності та оплатності. Розмір процентної ставки склав 14,00% річних, а розмір комісії за користування кредитом 2,10%. Відповідач не виконувала належним чином свої кредитні зобов`язання перед Банком. Заборгованість відповідача перед Банком станом на 07 травня 2024 року складала 42295,85 грн., з яких: 14535,85,00 грн. - заборгованість за кредитом; 13310,44 грн., заборгованість по процентам та 14449,83 грн. заборгованість за комісією. 08 травня 2024 року між АТ «ПУМБ» та ТОВ «ФК «Фінако» укладено договір відступлення права вимоги (цесії) № 1, за яким ТОВ «ФК «Фінако» (свідоцтво про реєстрацію фінансової установи серія ФК №1337, видане 15.03.2018 року Нацкомфінпослуг), отримало (набуло) право грошової вимоги до боржників Банку, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі і до відповідача. 16 липня 2024 року, між ТОВ «ФК «Фінако» та ТОВ «ФК «Смарт Пей» було укладено договір факторингу № 1, за яким ТОВ «ФК «Смарт Пей» (ліцензія на діяльність фінансової компанії з правом надання послуг - факторинг, надання коштів та банківських металів у кредит; переоформлена Національним банком України 27.03.2024 року, витяг із Державного реєстру фінансових установ №27-0026/24179 від 28.03.2024 року), отримало (набуло) право грошової вимоги до боржників Банку (Позикодавця), вказаних у реєстрі боржників, в тому числі і до Відповідача. Згідно реєстру боржників, загальна сума заборгованості Відповідача станом на дату укладання Договору факторингу за Кредитним договором склала 42295,85 грн, з яких: 14535,85,00 грн. - заборгованість за кредитом; 13310,44 грн., заборгованість по процентам та 14449,83 грн. заборгованість за комісією. Позивач направив відповідачу письмову вимогу (повідомлення) від 29.08.2024 року за адресою, яку він зазначив при отриманні кредиту, однак станом на дату подачі позовної заяви заборгованість відповідачем погашена не була. Позивач стверджує, що загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню за кредитним договором становить 42295,85 грн., з яких: 14535,85,00 грн. - заборгованість за кредитом; 13310,44 грн., заборгованість по процентам та 14449,83 грн. заборгованість за комісією.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором.
У відповідності до частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором.
Згідно з частиною 2 статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено.
Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно з частиною першою статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У пункті 3 частини 2 статті 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України.) Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).
Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.
Матеріали справи свідчать про те, що 20.12.2013 року між АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №GP -5705135.
З виписки особового рахунку від 07.05.2024 року вбачається, що 20.12.2013 року на рахунок ОСОБА_1 було перераховано грошові кошти у розмірі 14763,46 грн. (а.с.12-14)
Згідно із розрахунком заборгованості за договором №GP -5705135 від 20.12.2013 року станом на 07.05.2024 року ОСОБА_1  нарахована заборгованість за період з 20.12.2013 року до 07.05.2024 року в сумі 42295,85 грн., яка складається з: 14535,58 грн. заборгованість за кредитом, 13310,44 грн. заборгованість по процентам та 14449,83 грн. заборгованість за комісією.
Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на пропуск строку позовної давності, оскільки строк дії кредитного договору спливає 20.12.2017 року. Докази, що відповідач просив про застосування позовної давності в суді першої інстанції містяться в матеріалах справи. (а.с88-94)
Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1 ст. 257 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.
Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» 540-IX від 30 березня 2020 року розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема п. 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Вказаний Закон набрав законної сили з 02 квітня 2020 року та діяв до 30.06.2023 року.
Законом України від 15 березня 2022 року №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм та період дії воєнного стану» доповнено, серед іншого, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, в якому пунктом 19 визначено, що в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259,362,559,681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Окрім того, відповідно до п.19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
У зв`язку з викладеним, починаючи з дня набрання чинності Закону України від 30.03.2020 № 540-IX, тобто з 02.04.2020 року діє положення про продовження строків позовної давності на період дії карантину та воєнного стану в Україні.
Враховуючи, що ТОВ «Фінансова компанія «СМАРТ ПЕЙ» звернулась з вказаним позовом 12.11.2024 року, тобто під час дії воєнного стану в Україні, з урахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України в межах позовної давності позивач має право на стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Задовольняючі частково позовні вимоги суд першої інстанції обґрунтовано застосовував подовження строку позовної давності.
У зв`язку з вищенаведеним колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку в межах строку позовної давності про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 27846,02 грн., з яких 14535,58 грн. заборгованість за кредитом та 13310,44 грн. заборгованість по процентам.
Посилання апелянта на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження перерахування банком кредитних коштів відповідачу спростовується матеріалами справи, а саме випискою по рахунку відповідача. (а.с45-47)
Рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
       Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
       Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Лисенка Андрія Олександровича залишити без задоволення.
       Рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 09 квітня 2025 року залишити без змін.
       Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

       Головуючий:                                                         О.В. Маміна

       Судді:                                                                 А.І. Люшня

                                                                               М.Є. Савенко