Справа № 944/1017/25                                Головуючий у 1 інстанції: Білецька  М. О. 
Провадження № 33/811/812/25                        Доповідач: Белена А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі:
                                               
судді – Белени А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП за апеляційною скаргою адвоката Мізюка Станіслава Володимировича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 05 травня 2025 року,
в с т а н о в и в :

Постановою судді Яворівського районного суду Львівської області від 05 травня 2025 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-200 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн 60 коп. судового збору. 
Згідно з постановою судді солдат ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 08 лютого 2025 року о 21 год. 30 хв. перебував у стані алкогольного сп`яніння на території військового містечка « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ( АДРЕСА_2 ) військової частини НОМЕР_1 в умовах особливого періоду, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП України.
Із вказаною вище постановою ОСОБА_1 не погоджується, вважає, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому інтересах ОСОБА_1 адвокат Мізюк С.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, постанову Яворівського районного суду Львівської області скасувати та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник стверджує, що в матеріалах справи відсутні будь-які відеозаписи проведення огляду або пояснення двох свідків.
Наголошує, що ні він, ні ОСОБА_1 не були присутні під час розгляду справи 05.05.2025 року, а про наявність рішення захисник Мізюк С.В. дізнався 14.04.2025 року з Єдиного Державного реєстру судових рішень, тому вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин та підлягає відновленню.
Будучи належними чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду розгляду, ОСОБА_1 та його захисник Мізюк С.В. у судове засідання апеляційного суду не прибули, про поважні причини неявки суду не повідомили.
З огляду на вимоги ч. 6 ст. 294 КУпАП, враховуючи відсутність клопотання про відкладення судового засідання, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає за можливе провести апеляційний розгляд у відсутності учасників, що не з`явилися.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що строк апеляційного оскарження слід поновити, а апеляційну скаргу залишити без задоволення з таких підстав.
Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що строк апеляційного оскарження слід поновити, а апеляційну скаргу залишити без задоволення з таких підстав.
Згідно з положеннями ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, з 24 лютого 2022року в Україні ведений воєнний стан, який неодноразово був продовженим та діє й на сьогоднішній день.
Відповідно до ст.1 6, 17 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями. На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.
Статтею 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, встановлено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно до ст. 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.
Згідно з ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі. 
Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, серед іншого, не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Частиною 1 статті 266-1 КУпАП визначено, що військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Аналіз зібраних у справі доказів дає підстави вважати, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув справу, враховуючи вимоги ст.ст. 245,251, 252, 254-256, 280, 283 КУпАП та прийняв законне та обґрунтоване судове рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Так, відповідно до положень частини першої ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:
протоколом про адміністративне правопорушення А3618 № 32 від 19 лютого 2025 року за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП;
роздруківкою алкотестера «Драгер», відповідно до якої за результатами огляду ОСОБА_1 , такий перебуває у стані алкогольного сп`яніння, результат огляду – 1,91 ‰;
висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 43 від 08.02.2025, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння – 1,91 ‰;
поясненнями заступника командира навчального дивізіону причіпної артилерії та мінометів з психологічної підтримки персоналу ОСОБА_2 та командира навчальної батареї навчального дивізіону причіпної артилерії та мінометів ОСОБА_3 відповідно до яких вони 08.02.2025 під час перевірки особового складу біля 21 год. 30 хв. виявили курсанта навчального взводу навчальної батареї навчального дивізіону причіпної артилерії та мінометів ОСОБА_1 , який перебував з ознаками алкогольного сп`яніння на території військового містечка « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у АДРЕСА_2 . Вищевказаний військовослужбовець був скерований до медзакладу. Факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння підтверджується висновком медичного огляду, результат: 1,91 ‰;
копією військового квитка на ім`я ОСОБА_1 № НОМЕР_2 .
Доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права апеляційний суд вважає безпідставними й до уваги не бере.
При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.
Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.
Всупереч твердженням апелянта, протокол про військове адміністративне правопорушення було складено у присутності двох свідків, що підтверджується їх власноручними підписами.
Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн, накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-
постановив :
Поновити захиснику – адвокату Мізюку Станіславу Володимировичу строку апеляційного оскарження.
Апеляційну скаргу захисника – адвоката Мізюка Станіслава Володимировича залишити без задоволення.
Постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 05 травня 2025 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.3 ст. 172-20 КУпАП – залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

                        Суддя Альберт БЕЛЕНА