УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №279/5520/24 Головуючий у 1-й інст. Шульга О. М. 
Категорія 70 Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючої судді:         Талько О.Б., 
суддів:                         Коломієць О.С., Шевчук А.М.,
за участю секретаря     Антоневської В.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 279/5520/24 за заявою ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, та про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Барановського Ігоря Івановича, на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21 січня 2025 року, постановлену під головуванням судді Шульги О. М.,-

ВСТАНОВИВ:

         У вересні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, в якій зазначила, що уклала шлюб з ОСОБА_1 , який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції в Житомирській області, актовий запис № 135. Від шлюбу в них народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12 жовтня 2018 року шлюб між ними розірвано. В подальшому від їхнього спільного проживання в них народилась донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
       Вказала, що спільного господарства вони не ведуть, будь-які стосунки не підтримують, при цьому діти фактично проживають з нею (зареєстровані за її адресою), та знаходяться виключно на її утриманні. Таким чином, просила суд видати судовий наказ про стягнення із ОСОБА_1 на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей — ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно , але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення заяви до суду і до
досягнення дітьми повноліття.
       Судовим наказом Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 5 вересня 2024 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 02.09.2024 року до досягнення дітьми повноліття.
Судовий наказ в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.
       У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, та про скасування судового наказу та його перегляд за нововиявленими обставинами. 
       В обґрунтування доводів заяви зазначив, що заява на видачу судового наказу подана ОСОБА_2 2 вересня 2024 року, а позовна заява про стягнення аліментів подана ним 21 червня 2024 року (справа № 279/4016/24). Тобто на момент подачі заяви про видачу судового наказу вже існував спір про право. Окрім того, при розгляді судом поданої ОСОБА_2 заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів з 02.09.2024 року по 05.09.2024 року вже існували істотні обставини у вигляді доказів, долучених до його позовної заяви про стягнення аліментів, проте суд при винесенні судового наказу не надав оцінки цим доказам. 
       Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21 січня 2025 року у задоволенні заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, та про скасування судового наказу за нововиявленими обставинами – відмовлено. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Барановський І.І., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу та заяву задовольнити. 
               Зокрема, зазначає, що на час винесення оскаржуваного судового наказу у Коростенському міськрайонному суді Житомирської області вже відбувався розгляд іншої аналогічної справи № 279/4016/24 про стягнення аліментів за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 .
Суд при винесенні судового наказу не перевірив, що вже існує спір про право, та відповідно не досліджував доказів, які були долучені до позовної заяви і заявлені у ній. 
У заяві про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, та про скасування судового наказу за нововиявленими обставинами від 07 жовтня 2024 року зазначено, що при розгляді судом поданої ОСОБА_2 заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів, з 02.09.2024 року по 05.09.2024 року (період розгляду судом заяви про видачу судового наказу) вже існували істотні обставини, а саме перебування у провадженні суду аналогічної справи про стягнення аліментів за позовною заявою ОСОБА_1 . Суд на час розгляду заяви про видачу судового наказу не виявив та/або не взяв до уваги вже існуючі обставини (не оцінив їх у судовому наказі).
Також і ОСОБА_1 не знав, що у період з 02.09.2024 року по 05.09.2024 року відбувався розгляд іншої справи щодо стягнення аліментів, що завадило йому повідомити суд у межах наказного провадження про існуючі важливі для справи обставини.
Обставини, викладені у позовній заяві, а саме те, що батько одноособово, з лютого 2024 року, утримує та доглядає за дітьми, може підтвердити як свідок у судовому засіданні в порядку ст. 232 ЦПК України син сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також дані обставини можуть підтвердити свідки - ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 .
Також до позовної заяви по справі № 279/4016/24 за клопотанням ОСОБА_1 від 26 серпня 2024 року подано акт, яким підтверджується, що з лютого 2024 року по 21 серпня 2024 з дітьми проживав лише батько - ОСОБА_1 .
Вважає безпідставним посилання суду як на основну підставу відмови у визнанні судового наказу таким, що не підлягає виконанню, та у скасуванні судового наказу на існуюче судове рішення у справі № 279/4016/24, оскільки вказане рішення не набрало чинності. 
 Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
               Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
       Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12 жовтня 2018 року шлюб між ними розірвано. Визначено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю.
       Згідно зі ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.
Згідно із ч.ч.1, 2 ст.432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові ( зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання); процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.
Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права.
У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.
При зверненні до суду з даною заявою позивач не навів наявність підстав для визнання вказаного судового наказу таким, що не підлягає виконанню.
Суд першої інстанції також вірно звернув увагу на те, що заявник одночасно ставить питання про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, та просить переглянути цей судовий наказ за нововиявленими обставинами. 
У частині восьмій статті 170 ЦПК України зазначено про те, що у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V ЦПК України.
При вирішенні даного питання суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про те, що станом на 5 вересня 2024 року не існувало перешкод для видачі судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Окрім того, за наслідками розгляду цивільної справи №279/40162/24 27 вересня 2024 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області ухвалено рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей. 
У заяві про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 посилається на ті ж обставини, які вже були досліджені судом при розгляді цивільної справи №279/4016/24.
Отже, обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими у розумінні положень цивільного процесуального законодавства.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висноку про відмову у задоволенні заяви.
Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду. 

Керуючись ст. ст.259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України , суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу  представника ОСОБА_1 – адвоката Барановського Ігоря Івановича, залишити без задоволення, а ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21 січня 2025 року,- без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча                                                 Судді: