ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року 
м. Київ

справа №460/27273/23
адміністративне провадження № К/990/2423/25  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шишова О. О.,
суддів: Дашутіна І. В., Яковенка М. М.,
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу 
за позовом Головного управління ДПС у Рівненській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та зустрічним позов фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Рівненській області на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року у справі №460/27273/23 (ухвалену в складі колегії суддів: головуючого судді Мікули О. І., суддів Курильця А. Р.  Пліша М. А.)      
УСТАНОВИВ: 
І. Рух справи
Головне управління ДПС у Рівненській області (далі - ГУ ДПС) звернулось до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) про стягнення податкового боргу у розмірі 35 497,00 грн.
ФОП ОСОБА_1 звернулась до суду з зустрічним позовом, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГК ДПС № 4705/17000705 від 01.06.2023 та у позовних вимогах ГУ ДПС про стягнення податкового боргу в розмірі 35 497,00 грн відмовити.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 02 травня 2024 року адміністративний ГУ ДПС до ФОП ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу задоволено частково.
Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 до бюджету податковий борг у розмірі 27 553,00 (двадцять сім тисяч п`ятсот п`ятдесят три) грн.
У задоволенні решти позовних вимог ГУ ДПС - відмовлено.
Зустрічний позов ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДПС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № 4705/17000705 від 01.06.2023 у частині застосування суми штрафних (фінансових санкцій) у розмірі 60 (шістдесят) грн 00 коп; 2911 (дві тисячі дев`ятсот одинадцять) грн 50 коп; 5100 (п`ять тисяч сто) грн 00 коп.
У задоволенні решти зустрічних позовних вимог ФОП ОСОБА_1 - відмовлено.
Повний текст рішення складено 13 травня 2024 року.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС 13 червня 2024 року направило до Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу.
Восьмий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 28 червня 2024 року апеляційну скаргу залишив без руху та надав відповідачу час для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: протягом 10 днів сплатити судовий збір (а. с. 145, том 1). Указана ухвала отримана ГУ ДПС 28 червня 2024 року (а. с. 146 том 1).
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви про продовження строку на усунення недоліку апеляційної скарги щодо сплати судового збору за подання апеляційної скарги. Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області на  рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 травня 2024 року у справі № 460/27273/23 повернуто скаржнику (а. с. 154-155, том 1). Копія ухвали доставлена в електронний кабінет відповідача 15 липня 2024 року (а. с. 157 зв., том 1).
17 липня 2024 року ГУ ДПС вдруге подало апеляційну скаргу на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 травня 2024 року.
Ухвалою апеляційного суду від 25 липня 2024 року, в тому числі, апеляційну скаргу ГУ ДПС на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 травня 2024 року  у справі №460/27273/23 залишено без руху, встановлено скаржнику п`ятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліку апеляційної скарги шляхом надання доказів сплати судового збору.
Ухвала апеляційного суду доставлена в електронний кабінет ГУ ДПС 25 липня 2024 року о 23 годині 14 хвилин, тобто вважається врученою 26 липня 2024 року (а.с.167 т.1).
Восьмий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 26 серпня 2024 року у задоволенні клопотання ГУ ДПС про продовження строку на усунення недоліків відмовив. Апеляційну скаргу ГУ ДПС на рішення Рівненського окружного адміністративного суду  від 02 травня 2024 року у справі №460/27273/23 повернув скаржнику.
Зазначена ухвала доставлена в електронний кабінет ГУ ДПС 27 серпня 2024 року о 23 годині 35 хвилин, тобто вважається врученою 28 серпня 2024 року (а.с.178 т.1).
10 вересня 2024 року ГУ ДПС втретє звернулось до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою.
Восьмий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 30 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ГУ ДПС залишив без руху, надав 10-денний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків шляхом надіслання на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду вмотивованої заяви про поновлення строку апеляційного оскарження із наведенням поважних підстав його пропуску та наданням відповідних доказів на підтвердження вказаних обставин.
Наведена ухвала доставлена в електронний кабінет ГУ ДПС 30 жовтня 2024 року о 21 годині 20 хвилин, тобто вважається врученою 31 жовтня 2024 року (а.с.195 т.1).
Ухвалою апеляційного суду від 18 грудня 2024 року визнано неповажними підстави для поновлення строку апеляційного оскарження, наведені у заяві про поновлення строку апеляційного оскарження ГУ ДПС. Відмовлено у задоволенні заяви про поновлення строку апеляційного оскарження ГУ ДПС. Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ГУ ДПС на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 травня 2024 року у справі № 460/27273/23.
Наведена ухвала доставлена в електронний кабінет ГУ ДПС 18 грудня 2024 року о 23 годині 51 хвилин, тобто вважається врученою 19 грудня 2024 року (а.с.202 т.1).
ІІ. Оцінка суду апеляційної інстанції
Ухвала суду вмотивована тим, що відповідач при повторному поданні апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції покликається лише на те, що строк було пропущено у зв`язку із затримкою фінансування. При цьому, скаржник не покликається на існування інших причин пропуску такого строку. Податковий орган не повідомив суд апеляційної інстанції про тривалість і характер обставин, які унеможливлювали виконання вимог процесуального закону щодо оформлення апеляційної скарги в частині надання документа про сплату судового збору, не надав належних доказів на підтвердження наведених ним аргументів в обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.
Колегія суддів зауважила, що сама собою затримка бюджетного фінансування щодо видатків на оплату судового збору не є автоматичною, достатньою і безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження.
ІІІ. Провадження в суді касаційної інстанції
Не погодившись з ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року, ГУ ДПС звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить зазначену ухвалу скасувати, а справу направити до Восьмого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.
Обґрунтовуючи касаційну скаргу, податковий орган зазначав, що запровадження воєнного стану в Україні безпосередньо вплинуло та перешкоджало державному органу звернутись із належним чином оформленою апеляцією, адже відповідно до ст. 2 Закону України «Про джерела фінансування органів державної влади» органи державної влади здійснюють свою діяльність виключно за рахунок бюджетного фінансування в межах, передбачених Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік. Позаяк, з огляду на запровадження воєнного стану наявні кошти було спрямовано на боротьбу із збройною агресією російської федерації, а не на сплату судового збору державними органами.
Стверджує, що оцінка поважності причин пропуску на апеляційне оскарження Восьмим апеляційним адміністративним судом здійснена надто формально, доводи відповідача проігноровано.
Верховний Суд ухвалою від 14 березня 2025 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ГУ ДПС на ухвалу.
Підставою для відкриття касаційного провадження у цій справі є оскарження судових рішень, перелік яких визначений у частині третій статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), з посиланням у касаційній скарзі на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.
25 березня 2025 року адміністративна справа № 460/27273/23 надійшла до Верховного Суду.
Позивач правом на надання відзиву не скористався, що не перешкоджає касаційному розгляду справи.
IV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з огляду на таке.
Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства та гарантується приписами пункту 8 частини першої статті 129 Конституції України. Проте, дане право підлягає реалізації з дотриманням вимог процесуального законодавства, що виражається в дотриманні форми та змісту апеляційної скарги, термінів її подачі, а також обов`язковому переліку матеріалів, що повинні бути додані до неї, зокрема і документу про сплату судового збору.
Вимоги до форми і змісту апеляційної скарги передбачені у статті 296 КАС України, пунктом 1 частини п`ятої якої передбачено, що до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.
Частиною першою статті 295 КАС України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до частини другої статті 295 КАС України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:
1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, встановлених частиною другою статті 299 КАС України (частина третя статті 295 КАС України).
Відповідно до частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
Згідно з частиною другою статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (частина восьма статті 169 КАС України).
За змістом пункту 4 частини першої статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Таким чином, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою після закінчення строків, установлених статтею 295 КАС України, та якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.
Згідно з частиною першою статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Отже, процесуальний строк звернення до суду покликаний забезпечувати принцип правової визначеності і є гарантією захисту прав сторін спору. Вирішуючи питання про поновлення процесуального строку, зокрема на апеляційне оскарження, суди повинні надавати оцінку причинам, що зумовили пропуск строку.
У постановах від 24 липня 2023 року (справа №200/3692/21), від 07 вересня 2023 року (справа №120/3679/22) Верховний Суд сформував висновок, відповідно до якого строк на апеляційне оскарження у разі повторного подання апеляційної скарги може бути поновлено у випадку дотримання одночасно таких умов:
- первісне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулось у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження;
- повторне подання апеляційної скарги відбулось в межах строку апеляційного оскарження, встановленого процесуальним законом, або упродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань;
- скаржником продемонстровано добросовісне ставлення до реалізації ним права на апеляційне оскарження й вжито усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків апеляційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, і такі недоліки фактично усунуті станом на момент повторного звернення з апеляційною скаргою;
- доведено, що повернення попередньо поданих апеляційних скарг відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення, і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції, й не могли бути усунуті скаржником;
- наявність таких обставин підтверджено належними і допустимими доказами.
З матеріалів справи вбачається, що вперше апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції подано у межах строку, встановленого статтею 295 КАС України. Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2024 року апеляційну скаргу повернуто апелянту, у зв`язку з невиконанням вимог вищевказаної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху (не сплачено судовий збір).
Ухвалою апеляційного суду від 26 серпня 2024 року повернуто вдруге подану апеляційну скаргу ГУ ДПС, у зв`язку з невиконанням вимог ухвали апеляційного суду від 25 липня 2024 року.
Отримавши копію ухвали про повернення апеляційної скарги 28 серпня 2024 року, скаржник 10 вересня 2024 року звернувся до Восьмого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою повторно, в тому числі, з доказами сплати судового збору (платіжна інструкція від 30 серпня 2024 року). 
Колегія суддів уважає, що скаржник мав достатній строк для вжиття заходів по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 травня 2024 року та надання таких доказів суду.
Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції правильно констатував, що сама собою затримка бюджетного фінансування щодо видатків на оплату судового збору не є автоматичною, достатньою і безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження.
Суд апеляційної інстанції обґрунтовано зазначив, що покликання апелянта на те, що первинну апеляційну скаргу було подано своєчасно, однак таку було повернуто через несплату судового збору, є безпідставними, оскільки первинна ухвала про повернення прийнята 15 липня 2024 року, повторна ухвала про повернення апеляційної скарги у зв`язку з несплатою судового збору постановлена 26 серпня 2024 року та втретє апелянт звернувся з апеляційною скаргою лише 10 вересня 2024 року.
Верховний Суд звертає увагу, що причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Суд касаційної інстанції зазначає, що питання поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження вирішується на підставі тих доказів, які можуть об`єктивно свідчити про відсутність в апелянта можливості оформити апеляційну скаргу відповідно до вимог статті 296 КАС України у встановлені законом строки.
У цій справі скаржник обґрунтовує поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження лише загальними посиланнями на відсутність у нього коштів на сплату судового збору. Водночас усталеною є практика Верховного Суду, що відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Відповідач, що діє від імені держави як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.
Суд касаційної інстанції уважає, що сама лише вказівка у скарзі чи клопотанні про обставини неналежного фінансування не може бути доказом дійсної відсутності у скаржника коштів на сплату судового збору. Крім того, необхідним є і доведення того, що протягом усього строку з дати подання первинної апеляційної скарги і до сплати судового збору апелянт вживав залежних від нього заходів для його сплати.
Щодо посилання скаржника на обставину запровадження на території України воєнного стану з 24 лютого 2022 року, колегія суддів зазначає, що питання поновлення строку на оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Однак, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у всіх абсолютно випадках.
Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання апеляційної скарги здійснюється судом апеляційної інстанції у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на апеляційне оскарження судового рішення.
Разом з тим, податковий орган, як при неодноразовому поданні апеляційної скарги, так і в межах встановленого у подальшому судом апеляційної інстанції строку, не вказав підстав для поновлення строку апеляційного оскарження, які б ґрунтувались на наявності обставин, що відповідають наведеним вище критеріям.
За відсутності таких доводів і доказів на їх підтвердження, а також з урахуванням інтервалів часу,  між ухваленням рішення, поверненням поданої вперше апеляційної скарги (15 липня 2024 року) та поданням апеляційної скарги втретє з доказами сплати судового збору (10 вересня 2024 року) є досить тривалими, що не дає підстави визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження. 
Така поведінка суб`єкта владних повноважень не може бути визнаною сумлінною, а тому суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для поновлення відповідачу пропущеного строку звернення на апеляційне оскарження.
Щодо повернення першої та другої апеляційних скарг, у зв`язку із несплатою судового збору слід зазначити, що обставини звернення апелянта з апеляційними скаргами (які було залишено без руху та повернуто з підстав несплати судового збору) у строк, встановлений  Кодексом адміністративного судочинства України, не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки невиконання вимог ухвал про залишення апеляційної скарги без руху не надає такій особі права у будь-який необмежений після спливу строку апеляційного оскарження час реалізовувати право на оскарження судових рішень. Апеляційний суд, залишаючи без руху первинну апеляційну скаргу, вказав на спосіб усунення її недоліку шляхом надання документу про сплату судового збору, що не було виконано у встановлений судом строк.
Наведене відповідає висновкам Верховного Суду, що викладені у постановах від 15 травня 2019 року у справі № 825/1378/17, від 08 листопада 2019 року у справі № 813/258/17, від 21 листопада 2019 року у справі № 804/3200/18, а також Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28 квітня 2021 року справі № 640/3393/19.
Окрім того, та обставина, що повернення апеляційної скарги не позбавляє повторного звернення до апеляційного суду не означає наявність безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення вперше поданої апеляційної скарги без урахування процесуальних строків встановлених для цього, а у суду обов`язку поновлювати такий строк, у разі його пропуску, тим більш за відсутності поважних причин.
Вищезазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 28 квітня 2021 року у справі № 640/3393/19.
Щодо посилання скаржника на практику Верховного Суду щодо поновлення строку на касаційне оскарження, то колегія суддів Верховного Суду зауважує, що питання поновлення процесуального строку вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку.
Між цим, колегія суддів уважає за необхідне зазначити, що обставини справи №500/1912/22, у якій Верховний Суд дійшов висновку щодо наявності поважних підстав для пропуску строку звернення позивача до суду у зв`язку з введенням воєнного стану, не є релевантними до цієї справи, оскільки у справі №500/1912/22 позивачем виступає особа, яка є учасником бойових дій та була мобілізована.
З огляду на викладене, ухвала Восьмого апеляційного адміністративного суду 18 грудня 2024 року ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, судом не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. 
Усі доводи та їх обґрунтування викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, тому підстави для скасування ухваленого судового рішення та задоволення касаційної скарги відсутні.
Згідно з частиною першою статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області - залишити без задоволення.
Ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року у справі №460/27273/23 - залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення.

Головуючий                                                                                                                                                                                                                       О. О. Шишов
Судді                                                                                                                                                                                                                                             І. В. Дашутін
                                                                                                                                                                                                                                                                    М. М. Яковенко