ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 серпня 2025 року                                                                               Справа № 906/121/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Крейбух О.Г. ,  суддя Саврій В.А. 

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Кудряшової Анастасії Євгеніївни на рішення Господарського суду Житомирської області, ухваленого 07.04.25р. у справі № 906/121/25 
за позовом Комунального підприємства "Житомирводоканал" Житомирської міської ради    
до відповідача  Фізичної особи-підприємця Кудряшової Анастасії Євгеніївни 
про стягнення 24861,54 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Процесуальне рішення, яке оскаржується у суді апеляційної інстанції.
1.1. Предметом оскарження в суді апеляційної інстанції є рішення  Господарського суду Житомирської області від 07.04.2025 у справі №906/121/25.
1.2. Рішенням Господарського суду Житомирської області від 07.04.2025 у справі №906/121/25 задоволено позов Комунального підприємства "Житомирводоканал" Житомирської міської ради про стягнення з Фізичної особи – підприємця Кудряшової Анастасії Євгенівни 24 861,54 грн.
1.3. Присуджено до стягнення з ФОП Кудряшової А.Є. на користь КП "Житомирводоканал" 24861,54 грн заборгованості по розрахунках за Договором №2221 від 19.11.2015 в частині оплати послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, а також 3 028,00 грн витрат зі сплати судового збору.
2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
2.1. Рішення суду першої інстанції, мотивоване тим, що у січні 2022 року між позивачем та відповідачем підписано без зауважень акт №2221 здачі приймання-наданих послуг від 24.01.2022, в тому числі на оплату додаткових послуг за перевищення затвердженого ліміту водопостачання та водовідведення в обсязі 477м3  на суму 21884,76 грн без ПДВ.
2.2. Прийняття відповідачем наданих позивачем послуг з водопостачання та водовідведення є підставою виникнення у відповідача зобов`язання оплатити вказані послуги відповідно до умов договору та чинного законодавства.
2.3. Крім того, 24.04.2023 між сторонами укладено договір №1 про реструктуризацію заборгованості за спожиті послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, підписавши який відповідач визнав перевищення затвердженого ліміту водопостачання та водовідведення на суму 26459,14 грн та зобов`язався оплатити борг протягом  6 календарних місяців без відстрочення її погашення.
2.4. Судом першої інстанції не прийнято до уваги доводи відповідача, що рахунок-фактура №2221/158842 від 24.01.2022 та №2221/251587 від 20.12.2024 не містить повної деталізації та інформації про період утворення заборгованості, оскільки обов`язок відповідача оплатити вартість додаткових послуг за перевищення затвердженого ліміту водоспоживання не залежить від даних вказаних у рахунку на їх оплату.
2.5. Заперечення відповідача стосовно того, що підпис на договорі №2221 від 19.11.2015 відрізняється від підписів на інших договорах та ставить під сумнів факт укладення  вищевказаного договору суд вважає безпідставними, оскільки у актах здачі-приймання наданих послуг за період з січня 2022 по березень 2023 року, які підписані відповідачем без зауважень, підставою для оплати вказано саме договір №2221 від 19.11.2015.
2.6. Враховуючи, що відповідачем не виконані належним чином зобов`язання, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 24861,54 грн.
3. Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу; короткий зміст вимог апеляційної скарги.
3.1. Не погоджуючись із рішенням, Відповідач – ФОП Кудряшова А.Є. подала скаргу до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 07.04.2025 у даній справі та прийняти нове, яким повністю відмовити у задоволенні позову. Стягнути з КП "Житомирводоканал" 4542,00 грн витрат зі сплати судового збору.
3.2. Під час розгляду справи судом встановлено, що 19.11.2015 між КП "Житомирводоканал" Житомирської міської ради (виконавець/позивач) та ФОП Кудряшовою (Суходольською) Анастасією Євгеніївною (споживач/відповідач) укладено договір №2221 про відпуск води з комунального водопроводу та приймання стічних вод в комунальну каналізацію, відповідно до якого виконавець зобов`язався постачати споживачу воду із комунального водопроводу і приймати від нього стоки у комунальну каналізаційну систему міста Житомира.
3.3. Позивачем до суду надано три типові договори з власником (користувачем) будівлі (приміщення у будівлі) про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Підпис Споживача у Договорі №2221 від 19.11.2015 року відрізняється від підписів на інших Договорах та Документах, що надано Позивачем до суду. 
3.4. Дана обставин ставить під сумнів факт укладення вищевказаного Договору.
3.5. Однак судом першої інстанції було проігноровано та не досліджено дані обставини у справі, оскільки у актах здачі-приймання наданих послуг за період з січня 2022 по березень 2023 року, які підписані відповідачем без зауважень, підставою для оплати вказано саме договір №2221 від 19.11.2015.
3.6. Апелянт наголошує, що акти здачі-приймання наданих послуг за період з січня 2022 по березень 2023 року, які підписані відповідачем без зауважень підтверджують лише факт споживання послуг, а не погодження з умовами договору, який споживач не підписував.
3.7. Крім того, надані до суду акти споживання з підписами Споживача підтверджують факт, що підписи на актах і у договорі № 2221 від 19.11.2015 відрізняються.
3.8. Як зазначає позивач, заявлена до стягнення сума боргу у розмірі 24861,54 грн фактично утворилась за перевищення відповідачем у 2021 році встановленого договором №2221 від 19.11.2015 річного ліміту водопостачання та водовідведення.
3.8.1. Із матеріалів справи вбачається, що п.4.1.1. договору №2221 від 19.11.2015 був встановлений річний ліміт водоспоживання - 456 м.куб.
3.8.2. Відповідно до виставлених у 2021 році рахунків на оплату, відповідачем з січня 2021 року по грудень 2021 року фактично було спожито 933 м.куб. води.
3.8.3. Таким чином, перевищення затвердженого ліміту водопостачання та водовідведення склало 477 м.куб ( 933 м.куб. - 456 м.куб.).
3.9. Матеріали справи свідчать, що відповідач у 2021 році сплачував нарахування з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (в однократному розмірі нарахувань), чим підтверджував обсяги спожитого водопостачання та водовідведення.
3.10. У січні 2022 року між позивачем та відповідачем підписано без зауважень акт №2221 здачі приймання-наданих послуг від 24.01.2022, в тому числі на оплату додаткових послуг за перевищення затвердженого ліміту водопостачання та водовідведення в обсязі 477 м.куб. на суму 21 884,76грн без ПДВ.
3.11. Скаржник в апеляційній скарзі зазнає, що акт №2221 здачі приймання-наданих послуг від 24.01.2022 для розрахунку боргу за понадлімітне споживання застосовує тариф 45,88 грн. Однак акти за період з січня 2021 року по грудень 2021 року (період у якому як стверджує Позивач було понадлімітне споживання) містять інший тариф за централізоване водопостачання та водовідведення. Якщо тариф у січні 2022 року відрізнявся від тарифів у місяцях 2021 року то застосування штрафної санкції мала бути розрахована враховуючи усі тарифи помісячно.
3.12. У оспорюваному рішенні місцевий господарський суд зазначає, що 24.04.2023 між сторонами укладено договір № 1 про реструктуризацію заборгованості за спожиті послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, де сума боргу зазначена 26459,14грн.
3.13. Враховуючи, що сума боргу: - по договору реструктуризації (26459,14 грн.) та - сума боргу згідно акту №2221 здачі приймання-наданих послуг від 24.01.2022р. (21884,76грн) та - сума боргу заявлена у позовній заяві (24861,54 грн.) відрізняються між собою то скаржник вважає, що суму боргу, яка підлягає до стягнення Позивачем належно не обґрунтовано, а судом не досліджено в повному обсязі порядок розрахунку боргу.
3.14. Згідно відповіді на адвокатський запит за вих.№2/364 від 27.02.2025 перевищення встановленого річного водоспоживання було виставлено у січні 2022 року.
3.15. Рахунок-Фактура 2221/158842 від 24.01.2022 не містить повної деталізації.
3.15.1. У пункті «розрахунковий період» вказано Січень 2022 року. 
3.15.2. Окремим розділом вказана інформація про «перевищення ліміта 456,00 м3 на абоненті, тариф 45,88 грн., обсяг 477 м3». За який період утворилась заборгованість – не вказано.
3.15.3. Звертає увагу, що у даному рахунку також зазначено окремим пунктом «понадлімітне водопостачання – 0,00 м3, у т.ч. понадлімітне водопостачання – 477,00 м3». 
3.15.4. Тобто в одному розділі вказано як про відсутність понадлімітного водопостачання так і про його наявність.
3.16. Рахунок-фактура 2221/251587 від 20.12.2024 сформована на виконання Договору №2221 від 01.01.2024, і також не містить інформації про період утворення заборгованості.
3.17. Враховуючи вище викладене, Позивач порушив вимоги діючого законодавства щодо
відображення заборгованості за щомісячне понадлімітне споживання у період з січня 2021 року по грудень 2022 року, однак судом дані обставини не прийнято до уваги.
3.18. Порушення вимог законодавства щодо відображення щомісяця наявності боргу за понадлімітне споживання мало наслідком порушення прав Споживача відповідних послуг.
3.19. Під час розгляду справи судом досліджувались акти здачі-приймання наданих послу по водопостачанню та водовідведенню.
3.19.1. Апелянт звертаємо увагу суду апеляційної інстанції, що жоден з цих актів здачі-приймання немає відомостей про понадлімітне споживання водопостачання.
3.19.2. Враховуючи вище викладене, Позивач не довів належними і обґрунтованими доказами наявність понадлімітного споживання водопостачання.
3.20. Споживач, не погоджуючись з відповідним нарахуванням штрафної санкції, не здійснював жодних оплат ні по рахунку, де відображено штрафну санкцію, ні по договору реструктуризації, а тому твердження суду, що Споживач визнав суму боргу є помилковим.
3.21. Крім того, до суду надавались платіжні доручення за період з лютого по грудень 2022 року, а також з січня по квітень 2023 року відповідно до яких заборгованість відсутня.
4. Відзиви на апеляційну скаргу, заяви та клопотання, які надійшли від учасників апеляційного провадження, заяви про відводи та самовідводи.
4.1. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.06.2025 (колегією суддів у складі: головуючий суддя Грязнов В.В.,  суддя Тимошенко О.М.,  суддя Миханюк М.В.) поновлено апелянту строк на оскарження рішення Господарського суду Житомирської області від 07.04.2025 у справі №906/121/25, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Кудряшової Анастасії Євгеніївни на рішення Господарського суду Житомирської області від 07.04.2025 у справі №906/121/25; вирішено апеляційну скаргу розглядати без повідомлення учасників за наявними матеріалами в порядку письмового провадження.
4.2. Відповідно до рішення від 15.07.2025, Вища рада правосуддя вирішила звільнити ОСОБА_1 з посади судді Північно-західного апеляційного господарського суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.
4.2.1. У зв`язку із звільненням головуючого судді Грязнова В.В. у відставку, на підставі службової записки секретаря судової палати №1 від 16.07.2025, згідно розпорядження в.о. керівника апарату Північно-західного апеляційного господарського суду №01-05/383 від 16.07.2025 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи  №906/121/25.
4.2.2. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.07.2025 для її розгляду визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Юрчук М.І. суддя Тимошенко О.М.,  суддя Миханюк М.В.
4.2.3. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.07.2025 прийнято апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Кудряшової Анастасії Євгеніївни на рішення Господарського суду Житомирської області від 07.04.2025 у справі №906/121/25 до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Тимошенко О.М.,  суддя Миханюк М.В.
4.3. Розпорядженням керівника апарату Північно-західного апеляційного господарського суду №01-05/552 від 05.08.2025, на підставі службової записки головуючого судді Юрчука М.І. від 05.08.2025, у зв`язку із відпусткою суддів-членів колегії у даній справі Миханюк М.В. та Тимошенка О.М., призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №906/121/25.
4.3.1. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи №906/121/25 між суддями від 05.08.2025 для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Крейбух О.Г., суддя  Саврій В.А.
4.3.2. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.07.2025 прийнято апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Кудряшової Анастасії Євгеніївни на рішення Господарського суду Житомирської області від 07.04.2025 у справі №906/121/25 до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Крейбух О.Г., суддя  Саврій В.А.
4.4. Позивач - Комунальне підприємство "Житомирводоканал" Житомирської міської ради - надав відзив на апеляційну скаргу.
4.4.1. У відзиві на апеляційну скаргу вважає, що рішення суду  першої інстанції є обґрунтованим та відповідає законодавству. 
4.4.2. Просить залишити рішення Господарського суду Житомирської області по справі №906/121/25 від 07.04.2025 без змін, а апеляційну скаргу скаржника - без задоволення. 
4.5. Представником апелянта адвокатом Стеценком Д.О. подано заперечення на відзив. Настоює на задоволенні апеляційної скарги.
4.6. До початку розгляду даної апеляційної скарги по суті, ні під час її розгляду від учасників провадження у даній справі заяв про відвід складу суду чи судді колегії не заявлялося. Суддями колегії самовідводи не заявлялися.
5. Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (стаття 269 ГПК України).
6. Законодавство, яке застосоване апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги.
6.1. Під час розгляду апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця (ФОП) Кудряшової Анастасії Євгеніївни на рішення Господарського суду Житомирської області від 07.04.2025 у справі №906/121/25 Північно-західний апеляційний господарський суд застосував норми матеріального та процесуального права, висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
6.1.1. Норми матеріального права:
Цивільний кодекс України (далі по тексту постанови також - ЦК України);
Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні";
Положення "Про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку";
Закон України "Про судовий збір".
6.1.2. Норми процесуального права:
Господарський процесуальний кодекс України, в редакції чинній з 15 грудня 2017 року (далі по тексту постанови також - ГПК України);
6.2. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 ст.236 ГПК України).
7. Розгляд апеляційної скарги по суті. Обставини справи.
7.1. Північно-західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, викладені у відзиві, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.
7.2. Як вбачається з матеріалів справи, 19.11.2015 між КП "Житомирводоканал" Житомирської міської ради (виконавець/позивач) та ФОП Кудряшовою (Суходольською) Анастасією Євгеніївною (споживач/відповідач) укладено договір №2221 про відпуск води з комунального водопроводу та приймання стічних вод в комунальну каналізацію, відповідно до якого виконавець зобов`язався постачати споживачу воду із комунального водопроводу і приймати від нього стоки у комунальну каналізаційну систему міста Житомира (а.с.6-7).
7.2.1. Згідно з п.п. 2.2, 2.3. договору споживач зобов`язався додержуватися встановленого порядку обліку води, виконувати у встановлені терміни усі вказівки, рекомендації та приписи виконавця. При виконанні даного договору сторони зобов`язані керуватися діючими "Правилами користування системи центрального комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України", "Правилами приймання стічних вод підприємств, організацій в господарсько-побутову систему каналізації м.Житомира" та чинного законодавства.
7.2.2. Відповідно до п.п. 4.1.1. договору виконавець зобов`язався забезпечити водою споживача для господарсько-побутових потреб в обсязі 456 куб. м. на рік та 38 куб. м. на місяць.
7.2.3. За п. 7.1. договору розрахунок за воду і прийняті стоки проводиться, згідно з показаннями засобів обліку за розрахунком, відповідно до затверджених Національною комісією з регулювання ринку електроенергії і комунальних послуг тарифів. У разі зміни тарифів, діючих на час укладання цього договору, оплата споживачем наданих послуг здійснюється за новими тарифами без зміни інших умов договору.
7.2.4. Оплата за перевищення затвердженого ліміту водопостачання та водовідведення проводиться у п`ятикратному розмірі (п.7.5. договору).
7.2.5. Пунктом 7.10. договору сторони передбачили, що платіжні документи за відпущену воду і прийняті стічні води, в тому числі поверхневі стічні води, а також підвищений тариф за скидання понаднормативних забруднень, підлягають сплаті на протязі п`яти робочих днів з дня їх вручення.
7.3. 24.04.2023 та 01.01.2024 між позивачем та відповідачем укладено типовий договір №2221 з власником (користувачем) будівлі (приміщенні у будівлі) про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (а.с.8-17), за умовами яких виконавець зобов`язався надавати споживачу послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення відповідної якості, а споживач зобов`язався своєчасно та в повному обсязі оплачувати надані послуги за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, в строки і на умовах, визначених цим договором (п.1 договорів від 24.03.2023,  від 01.01.2024).
7.4. Відповідно до п.4 договорів від 24.03.2023,  від 01.01.2024, виконавець забезпечує постачання послуг безперервно з гарантованим рівнем безпеки і зазначенням тиску та в розмірі встановленого ліміту (ліміт водоспоживання), що встановлюється на підставі технічних умов на приєднання до мереж водопостачання та водовідведення або нормативного розрахунку водопостачання та водовідведення.
7.5. Згідно з п.п.26 п. 28 договорів від 24.03.2023,  від 01.01.2024, споживач зобов`язаний оплачувати надані послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором.
7.6. На виконання умов договорів у період з січня 2022 по березень 2024 року позивач надав відповідачу послуги з водопостачання та водовідведення на загальну суму 151 870,35грн, що підтверджується актами здачі-приймання наданих послуг (централізоване водопостачання та водовідведення):
- за січень 2022 року №2221 від 24.01.2022 на суму 29067,32 грн, з яких: 2 805,61 грн послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за січень 2022 та 26261,71 грн плата за перевищення у 2021 році встановленого місячного ліміту у 4 кратному розмірі;
- за лютий 2022 року №2221 від 23.02.2022 на суму 3372,97 грн за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення;
- за березень 2022 року №2221 від 25.03.2022 на суму 1508,42 грн за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення;
- за квітень 2022 року №2221 від 27.04.2022 на суму 1597,56 грн за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення;
- за травень 2022 року №2221 від 30.05.2022 на суму 3604,21 грн за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення;
- за червень 2022 року №2221 від 21.06.2022 на суму 2479,06 грн за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення;
- за липень 2022 року №2221 від 19.07.2022 на суму 2822,51 грн за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення;
- за серпень 2022 року №2221 від 22.08.2022 на суму 4299,24 грн за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення;
- за вересень 2022 року №2221 від 23.09.2022 на суму 4159,55 грн за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення;
- за жовтень 2022 року №2221 від 25.10.2022 на суму 4328,17 грн за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення;
- за листопад 2022 року №2221 від 24.11.2022 на суму 3830,96 грн за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення;
- за грудень 2022 року  №2221 від 12.12.2022 на суму 3405,55 грн за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення;
- за січень 2023 року №2221 від 20.01.2023 на суму 3586,63 грн за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення;
- за лютий 2023 року №2221 від 23.02.2023 на суму 3762,90 грн за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення;
- за березень 2023 року №2221 від 31.03.2023 на суму 4091,70 грн за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення;
- за квітень 2023року №2221 від 27.04.2023 на суму 4258,27 грн за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення;
- за травень 2023 року №47201 від 22.05.2023 на суму 5083,78 грн за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення;
- за червень 2023 року №49593 від 22.06.2023 на суму 4917,60 грн за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення;
- за липень 2023 року №2221 від 25.07.2023 на суму 7076,87 грн за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення;
- за серпень 2023 року №53728 від 25.08.2023 на суму 5791,13 грн за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення;
- за вересень 2023року №55605 від 25.09.2023 на суму 9089,66 грн за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення;
- за жовтень 2023року №57429 від 23.10.2023 на суму 6149,63 грн за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення;
- за листопад 2023 року №59779 від 24.11.2023 на суму 6420,72 грн за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення;
- за грудень 2023 року №61998 від 22.12.2023 на суму 6361,62 грн за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення;
- за січень 2024 року №63382 від 19.01.2024 на суму 9219,83 грн за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення;
- за лютий 2024 року №66157 від 23.02.2024 на суму 6197,42 грн за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення;
- за березень 2024року №68092 від 20.03.2024 на суму 5387,24 грн за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення (а.с.20-33).
7.7. Погоджуючись з обсягами використаних послуг відповідач підписав акти здачі-приймання робіт. Жодних зауважень, скарг, претензій на адресу позивача не надходило, що свідчить про те, що відповідачем повністю погоджено кількість та вартість отриманих ним послуг.
7.8. 24.04.2023 між КП "Житомирводоканал" Житомирської міської ради (кредитор) та ФОП Кудряшовою А.Є. (боржник) було укладено договір №1 про реструктуризацію заборгованості за спожиті послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (а.с.18-19).
7.9. Пунктом 1 договору визначено, що кредитор і боржник домовилися про реструктуризацію кредиторської заборгованості за спожиті послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (перевищення затвердженого ліміту водопостачання та водовідведення), що виникла у боржника перед кредитором станом на 01.04.2023 згідно з договором №2221 від 19.11.2015 шляхом розстрочення на 6 календарних місяців без відстрочення її погашення.
7.10. Сума заборгованості, що підлягає реструктуризації відповідно до п.1 договору становить 26 459,14грн (п.2 договору №1).
7.11. Відповідно до п.3 договору, боржник зобов`язується виплатити у повному обсязі заборгованість, зазначену у п.2 договору шляхом перерахування щомісяця коштів з поточного рахунку боржника на рахунок кредитора рівними частинами, відповідно до графіка погашення заборгованості згідно з додатком №1, який є його невід`ємною частиною, але не пізніше останнього числа відповідного місяця.
7.12. Незважаючи на належне оформлення документів, відсутність будь-яких заперечень з боку відповідача, оплата за отримані послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення здійснена відповідачем не в повному обсязі.
7.13. З наявних у матеріалах справи платіжних документів вбачається, що за період з січня 2022 по березень 2024 року відповідачем було сплачено 127 008,81грн (а.с.62-70, 132).
7.14. Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договорами №2221 від 19.11.2015 про відпуск води з комунального водопроводу та приймання стічних вод в комунальну каналізацію, типовими договорами №2221 від 24.04.2023, від 01.01.2024 з власником (користувачем) будівлі (приміщення в будівлі) про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення з оплати за отримані послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення та договором №1 про реструктуризацію заборгованості за спожиті послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за останнім утворилась заборгованість у розмірі 24 861,54грн (151 870,35грн - 127 008,81грн).
7.15. З метою захисту своїх прав та інтересів позивач звернувся до суду з даним позовом.
7.16. За результатами розгляду спору судом першої інстанції ухвалено рішення (пункти 1.1.-1.3. постанови) з підстав наведених у пунктах 2.1.-2.5. цієї постанови.
8. Висновок апеляційного суду за результатами розгляду скарги, відхилення доводів апелянта.
8.1. Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши доводи і обґрунтування апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції у даній справі без змін, виходячи з наступного.
8.2. Відповідно до частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, інтересів держави.
8.3. Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.
8.4. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
8.5. Відповідно до частини першої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
8.6. Предметом судового розгляду за первісним позовом у справі є вимога позивача про стягнення заборгованості за надані послуги по водопостачанню та водовідведенню, у тому числі і понадлімітне споживання.
8.7. Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
8.8. Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
8.9. Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
8.10. У відповідності до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
8.11. Згідно статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.
8.12. Укладені між позивачем та відповідачем правочини №2221 від 19.11.2015, від 24.04.2023 та від 01.01.2024 за своєю правовою природою є договорами про надання послуг.
8.13. Як зазначає позивач, заявлена до стягнення сума боргу у розмірі 24861,54 грн фактично утворилась за перевищення відповідачем у 2021 році встановленого договором №2221 від 19.11.2015 річного ліміту водопостачання та водовідведення.  
8.14. Так, з матеріалів справи вбачається, що п.4.1.1. договору №2221 від 19.11.2015 був встановлений річний ліміт водоспоживання - 456 м.куб.
8.15. Відповідно до виставлених у 2021 році рахунків на оплату, відповідачем з січня 2021 року по грудень 2021 року фактично було спожито 933 м.куб. води (а.с.118-127), а саме:
- у січні 2021 року спожито 104м3 води (рахунок-фактура №2221/129498 від 22.01.2021);
- у лютому 2021 року спожито 71м3 води (рахунок-фактура №2221/131599 від 18.02.2021);
- у березні 2021 року спожито 70м3 води (рахунок-фактура №2221/134440 від 22.03.2021);
у квітні 2021 року спожито 53м3 води (рахунок-фактура №2221/136553 від 20.04.2021);
у травні 2021 року спожито 73м3 води (рахунок-фактура №2221/139513 від 25.05.2021);
- у червні 2021 року спожито 41м3 води (рахунок-фактура №2221/141586 від 22.06.2021);
- у липні 2021 року спожито 59м3 води (рахунок-фактура №2221/142780 від 07.07.2021);
у серпні 2021 року спожито 125м3 води (рахунок-фактура №2221/146089 від 18.08.2021);
- у вересні 2021 року спожито 90м3 води (рахунок-фактура №2221/146089 від 21.09.2021);
- у жовтні 2021 року спожито 86м3 води (рахунок-фактура №2221/151340 від 22.10.2021);
- у листопаді 2021 року спожито 82м3 води (рахунок-фактура №2221/154285 від 24.11.2021);
- у грудні 2021 року спожито 79м3 води (рахунок-фактура №2221/1156978 від 23.12.2021).
8.16. Таким чином, перевищення затвердженого ліміту водопостачання та водовідведення склало 477м3 ( 933м3 - 456м3).
8.17. Аргументи відповідача, що позивачем не роз`яснено на підставі яких показників було нараховано 477м3 за перевищення затвердженого ліміту водопостачання та водовідведення спростовуються вищевстановленими обставинами у справі.
8.18. Пунктом 7.5. договору №2221 від 19.11.2015 передбачено, що плата за перевищення затвердженого ліміту водопостачання та водовідведення проводиться у п`ятикратному розмірі.
8.19. Матеріали справи свідчать, що відповідач у 2021 році сплачував нарахування з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (в однократному розмірі нарахувань), чим підтверджував обсяги спожитого водопостачання та водовідведення.
8.20. У січні 2022 року між позивачем та відповідачем підписано без зауважень акт №2221 здачі приймання-наданих послуг від 24.01.2022,  в тому числі  на оплату додаткових послуг за перевищення затвердженого ліміту водопостачання та водовідведення в обсязі 477м3  на суму 21884,76 грн без ПДВ.
8.21. Отже, прийняття відповідачем наданих позивачем послуг з водопостачання та водовідведення є підставою виникнення у відповідача зобов`язання оплатити вказані послуги відповідно до умов договору та чинного законодавства.
8.22. Крім того, 24.04.2023 між сторонами укладено договір №1 про реструктуризацію заборгованості за спожиті послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, підписавши який відповідач визнав перевищення затвердженого ліміту водопостачання та водовідведення на суму 26459,14 грн та зобов`язався оплатити борг протягом  6 календарних місяців без відстрочення її погашення.
8.23. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
8.24. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
8.25. Укладаючи договори, кожна із сторін прийняла на себе певні зобов`язання щодо їх виконання, однак відповідач, покладений на нього обов`язок щодо оплати наданих послуг у встановлені строки, не виконав, факт порушення відповідачем умов, визначених договором, є доведеним.
8.26. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зроблено висновок про те, що добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) ґрунтується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Цей висновок був застосований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.05.2021 у справі №461/9578/15-ц та у постанові Верховного Суду від 28.09.2021 у справі №918/1045/20.
8.27. Судами не приймаються до уваги доводи відповідача, що рахунок-фактура №2221/158842 від 24.01.2022 та №2221/251587 від 20.12.2024 не містить повної деталізації та інформації про період утворення заборгованості, оскільки обов`язок відповідача оплатити вартість додаткових послуг за перевищення затвердженого ліміту водоспоживання не залежить від даних вказаних у рахунку на їх оплату.
8.28. Заперечення відповідача стосовно того, що підпис на договорі №2221 від 19.11.2015 відрізняється від підписів на інших договорах та ставить під сумнів факт укладення  вищевказаного договору суд вважає безпідставними, оскільки у актах здачі-приймання наданих послуг за період з січня 2022 по березень 2023 року, які підписані відповідачем без зауважень, підставою для оплати вказано саме договір №2221 від 19.11.2015.
8.29. Враховуючи вищенаведене та те, що відповідачем не виконані належним чином зобов`язання, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 24861,54 грн.
8.30. Колегія суддів погоджується із таким висновком.
8.31. Додатково суд першої інстанції в оспорюваному рішенні зазначив, із покликанням на статтю 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
8.31.1. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
8.31.2. Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
8.32. Намагаючись спростувати доводи позовної заяви, відповідачем (її представником) надано ряд письмових доказів, які на думку відповідача спростовують наявність заборгованості.
8.33. Приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводам, наведених відповідачем, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо порушення споживачем строків оплати послуг.
8.34. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції при ухваленні оспорюваного рішення та не можуть бути підставою для їх скасування або зміни.
8.35. У апеляційній скарзі відповідачем наведено ті ж обставини, яким ним заперечувався позов у суді першої інстанції.
8.35.1. При цьому, в чергове, апелянтом наголошується, що рахунок-фактура №2221/2515/87 від 20.12.2024 містить недоліки, які не можуть бути беззаперечним доказом наявності заборгованості.
8.35.2. Колегія суддів проаналізувавши первинні документи, до яких відносяться платіжні документи, рахунки (рахунки-фактури) накладні (видаткові накладні) доводи апелянта у цій частині відхиляє.
8.35.3. Факт належного виконання зобов`язання повинен підтверджуватися первинними документами, котрі відповідають вимогам "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку" та ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".
8.35.4. Згідно із ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську діяльність.
8.35.5. Згідно зі ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні": підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення; для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
8.35.6. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарських операцій, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
8.35.7. Для з`ясування правової природи як господарської операції, так і договору (укладенням якого опосередковувалося виконання цієї операції) необхідно вичерпно дослідити фактичні права та обов`язки сторін у процесі виконання операції, фактичний результат, до якого прагнули учасники такої операції, та оцінити зміни майнового стану, які відбулися у сторін в результаті операції. Зважаючи на принцип превалювання сутності над формою, судам слід було врахувати, фактичне здійснення господарської операції, повинно підтверджуватися, в тому числі, і реальним джерелом походження товару (його виробництва, попередньої купівлі тощо) в обсязі, зазначеному у первинному документі.
8.35.8. Окрім того для опосередкованого підтвердження реальності господарської операції необхідно встановити чи має місце відображення операції з отримання товару у податковій звітності.
8.35.9. При цьому, колегія суддів констатує, що відповідно до визначення термінів, що містяться в статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
8.35.10. Частинами 1 та 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
8.35.11. Підпунктом 2.1 Положення №88 визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
8.35.12. Таким чином із системного аналізу законодавчих актів котрі регулюють господарську діяльність вбачається, що визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, судам у розгляді справи належало дослідити, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару. Зокрема, обставини здійснення перевезення товару поставленого за спірними видатковими накладними, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця.
8.35.13. Зазначені правові висновки (пункти 8.35.2.-8.35.12. цієї постанови) наведені в постанові Верховного Суду від 29.11.2019 у справі №914/2267/18.
8.35.14. Аналогічно, відносно первинних бухгалтерських документів висловився Верховний суд України і в рішенні від 19 квітня 2016 року у справі  №21-4985а15   вказавши, що господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу, а сам договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку.
8.35.15. Окрім цього, наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.
Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 19 червня 2018 року по справі №826/7704/16 (адміністративне провадження №К/9901/38191/18) та від 17 квітня 2018 року по справі №820/475/17 (адміністративне провадження №К/9901/4907/17).
8.35.16. При цьому у разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару.
8.36. Відповідачем (він же апелянт) не доведено, що позивачем не надавалися послуги по водопостачанню та водовідведенню, або було відсутнє перевищення лімітів. Навпаки, письмовими доказами, наданими позивачем підтверджується факт заборгованості.
8.37.  Інших доказів в обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянтом не подано.
8.38. За змістом ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
8.38.1. В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
8.38.2. Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
8.38.3. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
8.39. За таких обставин апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Кудряшової Анастасії Євгеніївни слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 07.04.2025 у справі №906/121/25 - без змін.
8.40. Окрім того під час розгляду апеляційної скарги колегією суддів звернуто увагу, що прізвище, ім`я, по батькові відповідача/апелянта вірно пишеться Кудряшова Анастасія Євгеніївна (виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - а.с.44-45; копії свідоцтва про народження - а.с.191), тоді як у письмових доказах позивача (договори, акти, рахунки-фактури) і процесуальних документах суду першої інстанції зазначено прізвище, ім`я, по батькові відповідача Кудряшова Анастасія Євгенівна, що в цілому на законність прийнятого рішення не впливає.
9. Повноваження суду апеляційної інстанції.
9.1. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
9.2. З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені апелянтом у апеляційній скарзі є необґрунтованими, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення.
9.3. У відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
10. Розподіл судових витрат.
10.1. Як вбачається із матеріалів справи, апелянт - ФОП Кудряшова А.Є. - за подання апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду  на рішення Господарського суду Житомирської області від 07.04.2025 у справі №906/121/25 сплатив платіжною інструкцією №752 від 15.05.2025 судовий збір у розмірі 4542,00 гривень.
10.2. Судовий збір сплачений в порядку та розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір" .
10.3. За змістом статті 129 ГПК України за результатами розгляду апеляційної скарги здійснюється розподіл судових витрат.
10.4. Оскільки апелянту відмовлено у задоволенні апеляційної скарги, в силу приписів статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта. 
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
                             
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Кудряшової Анастасії Євгеніївни від 15.05.25р. залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Житомирської області від 07 квітня 2025 року у справі №906/121/25  залишити без змін.  
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. 
Справу №906/121/25 повернути  Господарському суду Житомирської області.

Головуючий  суддя                                                                      Юрчук М.І. 

Суддя                                                                                              Крейбух О.Г.

Суддя                                                                                              Саврій В.А.