Справа № 126/2721/24 
Провадження № 33/801/757/2025
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Рудь О. Г.
Доповідач: Оніщук В. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2025 року	м. Вінниця	

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В. В., з участю секретаря судового засідання Литвин Ю. О., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Мазур Світлани Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 на постанову Бершадського районного суду Вінницької області від 08 травня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Бершадського районного суду Вінницької області від 08 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, а також стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
У постанові суду зазначено, що 06 листопада 2024 року в с. Джулинка по вул. Садовій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21099», д. н. з. НОМЕР_1 , та здійснив дорожньо-транспортну пригоду без травмованих. На місці події у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти медичний огляд на стан сп`яніння на місці події або в медичному закладі, однак водій відмовився та повідомив, що вживав алкоголь після ДТП.
При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП доведена належними та допустимими доказами.
Не погоджуючись із вказаною постановою суду, захисник Мордюка В. В. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції та винесення її за неповного дослідження обставин справи, просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що справу розглянуто без участі ОСОБА_1 , який не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що є порушенням права особи на захист, внаслідок чого постанова, винесена судом першої інстанції, є незаконною.
Суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, обмежився лише констатацією того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння та повідомив, що вживав алкоголь після ДТП. Інших обставин, про дотримання вимог закону щодо порядку фіксації відмови військовослужбовця ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, або встановлення факту вживання алкоголю після ДТП, суд належним чином не досліджував.
Жодними доказами не встановлено, що ОСОБА_1 вживав алкогольні напої саме після ДТП, вміст пляшки, з якої пив ОСОБА_1 працівниками поліції не досліджувався, доказів вживання алкогольних напоїв після ДТП суду не надано. 
Із відеозапису події вбачається, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі в м. Бершадь Гайсинського району Вінницької області, що за 25 км від місця пригоди. ОСОБА_1 не заперечував, але оскільки перебував в с. Джулинка Гайсинського району Вінницької області, наполягав на проходженні огляду в КНП «Джулинський Центр ПМСД», однак працівниками поліції не було запропоновано пройти огляд саме в цьому медичному закладі.
Крім того, суд першої інстанції не врахував те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, згідно із протоколом перебував на місці події із ознаками алкогольного сп`яніння, а тому за приписами ч. 3 ст. 266-1 КУпАП міг бути підданий огляду тільки посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів відповідно до порядку, встановленого ч. 2-7 ст.266-1 КУпАП.
ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, повідомлення про розгляд справи надсилались судом на адресу АДРЕСА_1 , але місце реєстрації ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , а місце проживання АДРЕСА_2 та на момент розгляду справи він перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 , про винесення постанови дізнався з повідомлення виконавчої служби під час вияснення обставин блокування рахунку. 
Текст постанови апелянт отримав 13 червня 2025 року, що підтверджується його розпискою в матеріалах справи, відтак, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати (ст . 120 КАС України ). 
16 червня 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, проте постановою Вінницького апеляційного суду від 07 липня 2025 року вона була повернута, тому захисник просила суд поновити ОСОБА_1 строк на подання апеляційної скарги.
В судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, захисник Мордюка В. В. апеляційну скаргу підтримала з посиланням на викладені у ній підстави.
Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Відповідно до положень статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Із матеріалів справи встановлено, що при винесені судом оскаржуваної постанови ОСОБА_1 присутній не був. 
Копію постанови ОСОБА_1 отримав 13 червня 2025 року, що підтверджується його розпискою (а. с. 33). 
16 червня 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, проте постановою Вінницького апеляційного суду від 07 липня 2025 року вона була повернута скаржнику.
Вдруге апеляційна скарга подана 10 липня 2025 року, а тому за вказаних обставин апеляційний суд вважає, що строк на подання апеляційної скарги слід поновити.
Щодо доводів апеляційної скарги по суті оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з такого.
Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.
Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).
Відповідно до положень п. п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пункт 2.10 Правил дорожнього руху визначає перелік дій водія, які він зобов`язаний вчинити в разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки). 
Відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП передбачена, зокрема, за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).
Відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції є: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.
Із аналізу вказаних норм слідує, що підставою для проведення огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є наявність у поліцейського підстав вважати, що водій перебуває у такому стані на основі виявлених ознак сп`яніння.
Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:
- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);
- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
За частиною 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 06 листопада 2024 року серії ЕПР1 № 1677590, 06 листопада 2024 року о 16.00 год. в с. Джулинка по вул. Садовій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21099», д. н. з. НОМЕР_1 , та здійснив дорожньо-транспортну пригоду без травмованих. На місці події у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти медичний огляд на стан сп`яніння на місці події або в медичному закладі, однак водій відмовився та повідомив, що вживав алкоголь після ДТП. Водій порушив вимоги п. 2.10.є Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 4 ст. 130 КУпАП (а. с. 2).
Згідно із протоколом від 06 листопада 2024 року серії ЕРП1 № 167580, ОСОБА_1 06 листопада 2024 року о 16 год 00 хв в с. Джулинка по вул. Садовій, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21099», д. н. з. НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого допустив зіткнення із парканом в с. Джулинка по вул. Садовій, чим порушив п. 10.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП (а. с. 7).
У направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції зазначено, що 06 листопада 2024 року ОСОБА_1 був направлений на огляд до Бершадської ОЛІЛ (а. с. 3).
Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів огляд ОСОБА_1 проводився у зв`язку з виявленням ознак алкогольного сп`яніння. Від проведення огляду він відмовився (а. с. 4).
До матеріалів справи також долучені відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, де зафіксовано як поліцейські прибувають на виклик на місце ДТП. 
Біля автомобіля «ВАЗ 21099», д. н. з. НОМЕР_1 , стоять двоє осіб, один із яких ОСОБА_1 . Поліцейські запитують хто водій, а також чи планує він відшкодовувати збитки. ОСОБА_1 відповідає, що він водій, при цьому ОСОБА_1 та інша особа сперечаються, зневажливо звертаються до поліцейських. 
Із запису видно, що на даху автомобіля стоїть велика пляшка пива, яку працівник поліції відбирає, ОСОБА_1 та інша особа висловлюють своє невдоволення, знову лаються.
О 16 год 52 хв ОСОБА_1 знову бере пляшку пива, наливає у пластиковий стакан і починає пити, в подальшому п`є із пляшки. 
О 16 год 55 хв поліцейський пропонує пройти огляд на стан сп`яніння. ОСОБА_1 відмовляється.
Поліцейські повідомляють ОСОБА_1 , що за відмову від проходження огляду відносно нього буде складено протокол за ст. 130 КУпАП. Далі запитують коли він вживав алкоголь: до чи після ДТП. ОСОБА_1 відповідає, що не вживав алкоголь, потім повідомляє, що після ДТП. Після цього ОСОБА_1 повідомляє, що за кермом була інша особа, а не він.
О 16 год 59 хв поліцейський знову пропонує пройти огляд на стан сп`яніння. ОСОБА_1 продовжує суперечку із працівниками поліції.
Після цього ОСОБА_1 знову неодноразово пропонують пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або у закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 заперечує факт керування автомобілем. 
О 17 год 28 хв поліцейські починають складати адміністративні матеріали та о 18 год 05 хв ознайомлюють ОСОБА_1 із ними.
Таким чином доводи апеляційної скарги повністю спростовуються наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами.
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції було порушено право на захист ОСОБА_1 , оскільки повістки про виклик до суду надсилався судом на адресу, зазначену у протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, право на захист (правничу допомогу) було забезпечено ОСОБА_1 при апеляційному перегляді справи.
У скарзі захисник зазначає, що ОСОБА_1 наполягав на проходженні огляду в КНП «Джулинський Центр ПМСД», однак працівниками поліції не було запропоновано пройти огляд саме в цьому медичному закладі. Такі твердження суд не бере до уваги, оскільки вказаний заклад охорони здоров`я не внесений до Переліку закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, затвердженого Наказом Вінницької ОВА № 435 від 22 лютого 2024 року.
На відеозаписі зафіксовано факт вживання ОСОБА_1 алкоголю під час спілкування із працівниками поліції після вчинення ДТП, а тому дії ОСОБА_1 працівниками поліції були кваліфіковано правильно. 
Також апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 міг бути підданий огляду тільки посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, оскільки на місці події ОСОБА_1 не перебував при виконанні військового обов`язку, а до того ж не пред`являв працівникам поліції жодних документів на підтвердження проходження військової служби.
Окрім того із ЄДРСР судом встановлено, що 07 березня 2025 року набрала чинності постанова суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення ДТП 06 листопада 2024 року.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Seryavin And Others V. Ukraine, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Ураховуючи викладене, апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди із ними, та вживання  ОСОБА_1  після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю не спростовують.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 26 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч. 4 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно, тому твердження скаржника про відсутність в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.
Адміністративне стягнення, накладене на  ОСОБА_1 в межах санкції ч. 4 ст. 130 КУпАП та відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.
Строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, не пропущені.
Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Керуючись ст. ст. 245, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на подання апеляційної скарги на постанову Бершадського районного суду Вінницької області від 08 травня 2025 року.
Апеляційну скаргу адвоката Мазур Світлани Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Бершадського районного суду Вінницької області від 08 травня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду                                                                 В. В. Оніщук