Справа № 164/702/25  Провадження №33/802/394/25 	Головуючий у 1 інстанції:Ониско Р. В. 	
	Доповідач: Клок  О. М.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2025 року                                                                 місто Луцьк
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря Тарновської О.В., захисника Приймаченка А.О. та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Маневицького районного суду Волинської області від 16 травня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою  ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі дві тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, без оплатного вилучення транспортного засобу. 
Визначено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.
Згідно з постановою суду ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 24 лютого 2025 року, біля 18 год. 35 хвилин, в сел. Маневичі по вул. Західна, Камінь-Каширського району Волинської області, керував автомобілем марки „PEUGEOT BOXER”, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння, на вимогу працівника поліції відмовився пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, повторно протягом року вчинивши порушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на незаконність постанови. Апелянт ставить під сумнів кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з тим, що матеріали справи, які надійшли до суду 24.03.2025 щодо нього не містили відомостей про притягнення та визнання винним протягом року, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, які були відсутні і на момент складення протоколу, про що свідчить його зміст. Відтак поліцейськими було порушено порядок збирання доказів 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши думку захисник та ОСОБА_1 , які, кожен зокрема, підтримали скаргу з підстав викладених в ній, доходжу наступного висновку.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, вчинене повторно, протягом року, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції були дотримані в повній мірі і висновок суду про визнання винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху (ПДР), відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Так, вина ОСОБА_1 у порушенні ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 255462 від 24 лютого 2025 року, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24 лютого 2025 року (від проходження огляду ОСОБА_1 відмовився), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу алкотестер «ДРАГЕР 6810» від 24 лютого 2025 року (від проходження огляду ОСОБА_1 відмовився), постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4142305 від 24 лютого 2025 року, DVD-R диском з відеозаписами відносно ОСОБА_1 .
Сукупність зазначених доказів, цілком обґрунтовано взята до уваги судом, і протилежного, при апеляційному розгляді, не установлено.
Більш того, факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 не заперечується останнім в апеляційній скарзі. 
Крім того, протокол про адміністративне правопорушення складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. ст. 254, 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376, тому, на думку апеляційного суду, є належним та допустимим доказом.
Варто зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення є лише одним із доказів, на підставі яких можна встановити наявність адміністративного правопорушення та винність особи, а згідно ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Дійсно, як зазначено апелянтом, протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності протягом року, однак обов`язкове зазначення цих відомостей у протоколі не передбачено вимогами законодавства. Одночасно у протоколі вказано, що дії  ОСОБА_1  кваліфіковано за ч.2 ст.130 КУпАП. Крім того, відомості про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП містяться у долученій  працівниками поліції до матеріалів справи довідці ГУНП у Волинській області про складення стосовно  ОСОБА_1  протоколу №ЕПР1 162391 від 30.10.2024 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.7),  а також долученою до справи копіює постанови Маневицького районного суду Волинської області від 01.04.2025 про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка набрала законної сили (а.с.12,13).
Цим рішенням, зокрема, було встановлено, що ОСОБА_1 вчинив вищевказане правопорушення 30.10.2024, а правопорушення, яке наразі йому інкримінується у цій справі, вчинив 24.02.2025, тобто повторно протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, як передбачено ч.2 ст.130 КУпАП.
Відтак твердження апелянта про те, що суд необґрунтовано визнав доведеним вину ОСОБА_1 за ч.2 ст. 130 КУпАП за ознаками повторності дій, на переконання апеляційного суду є неспроможними.
Отже, на переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння повторно, протягом року, чим було порушено вимоги п.2.5 ПДР України, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.
У свою чергу апелянтом в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів його винуватості у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.
При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серекін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 51 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.
З урахуванням наведеного, суд обґрунтовано визнав винним та призначив ОСОБА_1 , у відповідності до вимог ст. 33КУпАП, адміністративне стягнення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, з наведених у ній мотивів, немає.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 294 КУпАП,

                                       П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Маневицького районного суду Волинської області від 16 травня 2025 року стосовно останнього – без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя