ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року	Львів	Справа № 380/6017/24 пров. № А/857/23347/24	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді -                                        Мікули О. І.,
суддів          -                                                Курильця А. Р., Пліша М. А.,  

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року у справі №380/6017/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

суддя в 1-й інстанції – Потабенко В. А.,
дата ухвалення рішення – 03 вересня 2024 року, 
місце ухвалення рішення – м. Львів,
дата складання повного тексту рішення – 03 вересня 2024 року,

                                                     в с т а н о в и в:

Позивач – ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідачів - Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійною фонду України в Івано-Франківській області №ОР 134550022622 від 31 січня 2024 року про відмову у переведенні її з пенсії за віком на пенсію державного службовця; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити й здійснити нарахування та виплату їй пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ “Про державну службу”, п.10 розділу XI “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України “Про державну службу” від 10 грудня 2015 року №889-VIII, починаючи з 26 січня 2024 року, яку обчислити у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у листі-відповіді Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 18 січня 2024 року №2603-вих-45 про визначення її заробітної плати за грудень 2023 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату недоплаченої частини пенсії за період з 26 січня 2024 року (з моменту звернення із заявою до органів Пенсійного фонду).
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 31 січня 2024 року №ОР 134550022622 про відмову у перерахунку пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Івано-Франківській області призначити з 26 січня 2024 року ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ “Про державну службу”, пункту 10 розділу XI “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України “Про державну службу” від 10.12.2015 №889-VIII. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, сторони оскаржили його в апеляційному порядку. Вважають, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач покликається на те, що відповідно до наданої їй (у відповідь на її заяву від 29 грудня 2023 року щодо видачі довідок про складові заробітної плати) листа-довідки Управління соціального захисту Львівської міської ради від 18 січня 2024 року №2603-вих-45, її заробітна плата за грудень 2023 року склала 46553,70 грн, у т.ч.: посадовий оклад- 6250,00 грн, надбавка за ранг (11) - 400,00 грн, надбавка за вислугу років (30%) 1995,00 грн, надбавка за високі досягнення у праці (50%) – 4322,50 грн, премія за результатами роботи за грудень 2023 року (104%) - 13486,20 грн, премія до дня місцевого самоврядування – 20100,00 грн. Вказує, що рішення суду має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. Таким чином, незважаючи на те, що довідки були видані Управлінням соціального захисту Львівської міської ради, з метою належного захисту її прав необхідно зобов`язати відповідача призначити і здійснити нарахування й виплату їй пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону №3723-XII у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках. З врахуванням наведеного просить змінити мотивувальну частину рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року у справі № 380/6017/24 в частині врахування листа-довідки Управління соціального захисту Львівської міської ради від 18 січня 2024 року №2603-вих-45 про визначення її заробітної плати за грудень 2023 року при здійсненні розрахунку розміру пенсії.
Відповідачі в обґрунтування вимог апеляційних скарг покликаються на те, що пенсії відповідно до Закону №889-VIII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (стаття 37 Закону №3723-ХІІ), призначаються особам, які: 1) досягли пенсійного віку; 2) мають страховий стаж; 3) не призначали пенсію відповідно до Закону № 3723-ХІІ; 4) на день набрання чинності Законом №889-VІІІ обіймають посади державної служби та мають не менше 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, або на день набрання чинності Законом № 889-VІІІ мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України незалежно від факту роботи на державній службі на 1 травня 2016 року. Вказують, що  позивачка отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». ОСОБА_1 (згідно з записами трудової книжки), станом на день набрання чинності Закону №889- VIII, не займала посади державної служби, а була посадовою особою органу місцевого самоврядування та не мала стажу 20 років державної служби, а тому пенсійним органом правомірно відмовлено в перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю законодавчо визначеного права. Крім того, зазначають, що суд не може зобов`язати призначити пенсію, оскільки саме на пенсійний орган покладено обов`язок обрахування стажу роботи особи та встановлення всіх необхідних умов для призначення пенсії. З врахуванням наведеного просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Позивач подала відзив на апеляційні скарги, в якому зазначає про те, що посади, які займала вона займала з 15 липня 1999 року і відповідно до статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», пункту 2 Порядку №283 та Порядку №229 такі входять до переліку посад, які зараховуються до стажу державної служби, а тому станом на 01 травня 2016 року стаж її державної служби складав 16 років 09 місяців 16 днів, що додатково підтверджується копією трудової книжки. Зазначає, що у неї наявний пенсійний вік (60 років) відповідно до Закону України «Про державну службу» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до частини 7 статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (в редакції станом на 01 травня 2016) пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу. Загальний її стаж на дату звернення за переведенням з пенсії за віком на пенсію державного службовця пенсії складав більше 39 років, з яких більше 20 років (24 роки) – стаж роботи в органах місцевого самоврядування, який зараховується до стажу державної служби, а тому вона має право на призначення пенсії за віком відповідно до п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII. Таким чином, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційні скарги відповідачів без задоволення.
Відповідач – Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначає, що доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення в цій частині, а тому просить залишити апеляційну скаргу позивач без задоволення.
Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг та відзиви на апеляційні скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги відповідачів необхідно залишити без задоволення, а апеляційну скаргу позивача необхідно задовольнити частково з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах пенсійного фонду та одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Згідно із записами у трудовій книжці НОМЕР_1 ОСОБА_1 працювала:
- 15 липня 1999 року - зарахована на посаду спеціаліста ІІ категорії призначення допомоги з присвоєнням 14 рангу сьомої категорії державного службовця у відділ соціального захисту населення виконкому Залізничної Райради народних депутатів м. Львова (запис у трудовій книжці №11);
-01 серпня 2001 року - присвоєно черговий 13 ранг сьомої категорії державного службовця (запис у трудовій книжці №12);
-14 серпня 2001 року - прийняла присягу посадової особи відповідно до ст.11 Закону України “ Про службу в органах місцевого самоврядування” (запис у трудовій книжці №13);
-01 жовтня 2001 року – відділ соціального захисту населення з 01 жовтня 2001 року реорганізовано у відділ праці та соціального захисту населення ( запис у трудовій книжці №14);
- 31 грудня 2002 року – переведена на посаду спеціаліста І категорії відділу субсидій (запис у трудовій книжці №15);
- з 01 січня 2003 року посада віднесена до шостої категорії. Присвоєно дванадцятий ранг посадової особи місцевого самоврядування (запис у трудовій книжці №16);
- 30 січня 2004 року - запис №15 недійсний. Переведена з 01 січня 2003 року на посаду спеціаліста І категорії відділу соціального захисту населення (запис у трудовій книжці №17);
- 01 січня 2005 року присвоєно 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування (запис у трудовій книжці №18);
- 04 січня 2007 року – у зв`язку з реорганізацією органів виконавчої влади переведена за її згодою на посаду спеціаліста 1 категорії сектору з призначення всіх видів допомог Залізничного відділу соціального захисту (запис у трудовій книжці №19);
- 10 червня 2009 року - переведена за її згодою на посаду головного спеціаліста сектору прийняття заяву Залізничного відділу соціального захисту, як таку, що перебуває у кадровому резерві (запис у трудовій книжці №20);
- 19 липня 2010 року – переведена за її згодою на рівнозначну посаду головного спеціаліста сектора призначення всіх видів допомог Залізничного відділу соціального захисту ( запис у трудовій книжці №21);
- 02 січня 2017 року – переведена за її згодою на посаду завідувача сектору призначення усіх видів допомог Залізничного відділу соціального захисту, як таку, що перебуває у кадровому резерві (запис у трудовій книжці №22).
26 січня 2024 року позивач звернулася із заявою до Залізничного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова із заявою про перехід на інший вид пенсію - державного службовця.
Вказана заява від 26 січня 2024 року відповідно до екстериторіального розподілу єдиної черги завдань, розглядалася відділом перерахунків пенсій №1 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, яке прийняло рішення  про відмову у перерахунку пенсії від 31 січня 2024 року №  ОР 134550022622. 
У зазначеному рішенні повідомлено, що при розгляді наданих документів виявлено, що гр. ОСОБА_1 станом на день набрання чинності Закону №889-VIII не займала посади державної служби, а була посадовою особою органу місцевого самоврядування та не мала стажу 20 років державної служби. Вирішено відмовити у перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю права.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 31 січня 2024 року №ОР 134550022622 є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки записами у трудовій книжці підтверджується, що на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» у позивача наявний необхідний вік, страховий стаж та стаж державної служби, а тому з метою захисту прав позивача необхідно зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ “Про державну службу”, п.10 розділу XI “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України “Про державну службу” від 10.12.2015 №889-VIII з дати звернення, а саме: з 26 січня 2024 року. Разом з тим, лист-відповідь Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 18 січня 2024 року №2603-вих.-45 на заяву ОСОБА_1 , яку остання вважає довідкою та було подано для призначення пенсії, не є довідкою про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця ОСОБА_1 відповідно до затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 за №1-3 "Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям", тому суд відмовив у задоволенні цієї вимоги. Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача ГУ ПФУ у Львівській області призначити на виплачувати пенсію, то суд враховуючи позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 08 лютого 2024 року по справі №500/1216/23, у задоволенні такої вимоги відмовив, оскільки останній не здійснював обчислення стажу позивача та не приймав жодних рішень.
Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Ч.2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
За змістом ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 №1058-IV (далі Закон №1058), який набрав чинності 01 січня 2004 року.
Згідно зі статтею 1 Закону №1058-IV пенсія- щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, визначаються Законом України "Про державну службу" №889-VIII від 10 грудня 2015 року, який набрав чинності 01 травня 2016 року.
Відповідно до статті 90 Закону №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Починаючи з 28 грудня 1993 року (дати набрання чинності Законом України №3723-XII від 16 грудня 1993 року) і до 01 травня 2016 року (дати набрання чинності Закону №889-VIII), визначення загальних засад діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті, регулювалось Законом України "Про державну службу" №3723-XII від 16 грудня 1993 року.
Умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16 грудня 1993 року, передбачені розділом XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №889-VIII.
Згідно з п.2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №889-VIII з 01 травня 2016 втратив чинність Закон України "Про державну службу" №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
За змістом ч.1 ст.37 Закону України “Про державну службу” від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Згідно із пунктом 10 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16 грудня 1993 року та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16 грудня 1993 року у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Пунктом 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №889 передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16 грудня 1993 та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16 грудня 1993 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Таким чином, для набуття права на пенсію відповідно до статті 37 Закону 3723-ХІІ заявник повинен відповідати одній з вказаних вимог: 
на момент набрання чинності Законом №889-VIII наявність стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України не менш як 10 років та перебування на посаді, яка належить до державної служби;
на момент набрання чинності Законом №889-VIII наявність стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України не менш як 20 років незалежно від перебування на посаді, яка належить до державної служби.
Крім того, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01 травня 2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Як вбачається з матеріалів справи (рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 31 січня 2024 року ОР №134550022622), пенсійним органом відмовлено у перерахунку пенсії з тих мотивів, що станом на день набрання чинності Закону №889-VIII не займала посади державної служби, а була посадовою особою органу місцевого самоврядування та не мала стажу 20 років державної служби. 
Разом з тим, зі змісту записів у трудовій книжці НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 має наступний стаж: 15 липня 1999 року - зарахована на посаду спеціаліста ІІ категорії призначення допомоги з присвоєнням 14 рангу сьомої категорії державного службовця у відділ соціального захисту населення виконкому Залізничної Райради народних депутатів м. Львова (запис у трудовій книжці №11); 01 серпня 2001 року- присвоєно черговий 13 ранг сьомої категорії державного службовця (запис у трудовій книжці №12); 14 серпня 2001 року - прийняла присягу посадової особи відповідно до ст.11 Закону України “ Про службу в органах місцевого самоврядування” (запис у трудовій книжці №13); 01 жовтня 2001 року – відділ соціального захисту населення з 01 жовтня 2001 року реорганізовано у відділ праці та соціального захисту населення ( запис у трудовій книжці №14); 31 грудня 2002 року – переведена на посаду спеціаліста І категорії відділу субсидій (запис у трудовій книжці №15); з 01 січня 2003 року посада віднесена до шостої категорії. Присвоєно дванадцятий ранг посадової особи місцевого самоврядування (запис у трудовій книжці №16); 30 січня 2004 року - запис №15 недійсний. Переведена з 01.01.2003 на посаду спеціаліста І категорії відділу соціального захисту населення (запис у трудовій книжці №17); 01 січня 2005 року присвоєно 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування (запис у трудовій книжці №18); 04 січня 2007 року – у зв`язку з реорганізацією органів виконавчої влади переведена за її згодою на посаду спеціаліста 1 категорії сектору з призначення всіх видів допомог Залізничного відділу соціального захисту (запис у трудовій книжці №19); 10 червня 2009 року - переведена за її згодою на посаду головного спеціаліста сектору прийняття заяву Залізничного відділу соціального захисту, як таку, що перебуває у кадровому резерві (запис у трудовій книжці №20); 19 липня 2010 року – переведена за її згодою на рівнозначну посаду головного спеціаліста сектора призначення всіх видів допомог Залізничного відділу соціального захисту ( запис у трудовій книжці №21); 02 січня 2017 року – переведена за її згодою на посаду завідувача сектору призначення усіх видів допомог Залізничного відділу соціального захисту, як таку, що перебуває у кадровому резерві (запис у трудовій книжці №22).
Так, статтею 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 №2493-ІІІ встановлено категорії посад в органах місцевого самоврядування, відповідно до яких: шоста категорія - посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад, старост.
При цьому, як правильно зазначив суд першої інстанції, пенсійний орган у оскаржуваному рішенні від 31 січня 2024 року №ОР 134550022622 не зазначає періоду роботи позивача, який зараховано до стажу державної служби.
Відповідно до п.6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229 стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII, обчислюється, відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII.
Посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби було визначено «Порядком обчислення стажу державної служби», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 №283 (далі - Порядок №283).
Згідно з п.2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.
Порядок №283 втратив чинність у зв`язку із затвердженням 25 березня 2016 року постановою №229 Кабінету Міністрів України нового Порядку обчислення стажу державної служби.
За змістом п.4 Порядку №229 до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» №2493-III від 07.06.2001.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.46 Закону України «Про державну службу» №889-VIII до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».
Таким чином, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» підлягає зарахуванню до стажу державної служби.
З врахуванням наведених вище правових норм колегія суддів зазначає, що періоди роботи позивача в органах місцевого самоврядування (до 01 травня 2016 року) підлягають зарахуванню до стажу державної служби, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 необхідно зарахувати до стажу державної служби період роботи на посадах в органах місцевого самоврядування, які вона обіймала у період з 04 липня 2001 року по 01 травня 2016 року.
Разом з тим, як уже зазначено вище, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до Закону України “Про державну службу” після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 Закону №3723 і Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №889, а саме: щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби.
Матеріалами справи стверджується, що на час звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України “Про державну службу” у позивача наявний необхідний вік, страховий стаж та стаж державної служби, що підтверджується записами у її трудовій книжці.
Як вбачається з матеріалів справи, на дату виникнення спірних правовідносин ОСОБА_2 отримує пенсію за віком, яка їй обчислюється відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач має право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.
Крім того, колегія суддів зазначає, що на момент звернення позивача із заявою про переведення на пенсію державного службовця (26 січня 2024 року), остання не працювала на посаді державного службовця та отримувала пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV. 
Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 31 січня 2024 року №ОР 134550022622 є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки записами у трудовій книжці підтверджується, що на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» у позивача наявний необхідний вік, страховий стаж та стаж державної служби, а тому з метою захисту прав позивача необхідно зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ “Про державну службу”, п.10 розділу XI “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України “Про державну службу” від 10.12.2015 №889-VIII з дати звернення, а саме: з 26 січня 2024 року.
Доводи апеляційних скарг відповідачів не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Щодо позовної вимоги про призначення і виплату пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» виходячи із 60 відсотків заробітку, що зазначений у листі-відповіді Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 18 січня 2024 року №2603-вих-45, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Порядок призначення пенсії колишнім державним службовцям передбачено Порядком призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб (далі-Порядок №622).
Відповідно до п.4 Порядку №622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:
посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);
розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;
у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць;
матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.
За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на дату виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах, визначених законодавством, таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі. Середньомісячна сума зазначених виплат за місяць визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за місяць на фактичну чисельність державних службовців за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.
Згідно з п.5 Порядку №622 довідки про заробітну плату державних службовців, визначені за формами згідно з додатками 1-6, видаються виключно для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII “Про державну службу” пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII “Про державну службу” та не є підставою для перегляду раніше призначеної пенсії державного службовця.
За змістом п.6-8 цього ж Порядку у разі ліквідації державного органу довідки видаються органом, який є правонаступником, а в разі його відсутності - у порядку, встановленому Мінсоцполітики за погодженням із НАДС.
У разі перейменування посад, зокрема, відсутності відповідних посад державної служби у штатних розписах на дату звернення особи за призначенням пенсії державного службовця, прирівняння (встановлення відповідності) посад державної служби після 1 січня 2024 р. здійснюється на основі визначеного державним органом класифікаційного коду, зазначеного в штатному розписі на дату звільнення особи.
За посадами державної служби, які не визначені класифікаційним кодом на дату звільнення особи, прирівняння (встановлення відповідності) посади працюючих державних службовців не здійснюється. Довідки видаються державним органом відповідно до умов, що діяли до 1 січня 2024 р. з урахуванням пункту 4 цього Порядку.
У всіх випадках заробітна плата для призначення пенсії державного службовця враховується в межах установленої законом на день призначення пенсії максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Пенсія державним службовцям у частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України.
Як вбачається з матеріалів справи, 29 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Управління соціального захисту Львівської міської ради із заявою щодо видачі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії.
Управління соціального захисту Львівської міської ради на вищевказану заяву позивача надало лист-довідку від 18 січня 2024 року № 2603-вих-45, зі змісту якої вбачається, що заробітна плата ОСОБА_1 за грудень 2023 року склала 46553,70 грн, у т.ч.: посадовий оклад- 6250,00 грн, надбавка за ранг (11) - 400,00 грн, надбавка за вислугу років (30%) 1995,00 грн, надбавка за високі досягнення у праці (50%) – 4322,50 грн, премія за результатами роботи за грудень 2023 року (104%) - 13486,20 грн, премія до Дня Місцевого самоврядування – 20100,00 грн (а.с.13).
Колегія суддів звертає увагу на те, що у вищевказаному листі-довідці вказано розмір посадового окладу та доплати за ранг за посадою, з якої позивач має намір йти на пенсію.
Крім того, у матеріалах справи міститься довідка №2603-вих-140 від 06 березня 2024 року про заробітну плату ОСОБА_1 за період роботи з січня 2023 року по грудень 2023 року у Залізничному відділі соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики ЛМР на посаді завідувача сектора.
Колегія суддів зазначає, що відсутність у даному випадку саме довідки про заробітну плату за останньою займаною посадою, за наявності об`єктивної можливості визначити розмір пенсії, на яку позивач має право, не може бути підставою для відмови у задоволенні її заяви про призначення пенсії за віком як державному службовцю.
Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів, встановивши протиправність відмови відповідача щодо призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ “Про державну службу”, п.10 розділу XI “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України “Про державну службу” від 10 грудня 2015 року №889-VIII дійшла висновку про те, що з метою належного захисту прав позивача необхідно зобов`язати відповідача призначити та здійснити нарахування і виплату позивачці пенсії за віком відповідно до ст.37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ “Про державну службу”, п.10 розділу XI “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України “Про державну службу” від 10 грудня 2015 року №889-VIII починаючи з 26 січня 2024 року, виходячи з заробітної плати позивачки за грудень 2023 року, визначеної у листі-довідці  Управління соціального захисту Львівської міської ради на вищевказану заяву позивача надало від 18 січня 2024 року № 2603-вих-45.
Таким чином, доводи позивача є частково підставними, з наведених вище мотивів, і такими, що спростовують висновки суду першої інстанції  в частині підставності доводів апеляційної скарги.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області призначити на виплачувати пенсію, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у задоволенні такої вимоги необхідно відмовити, оскільки останній не здійснював обчислення стажу позивача та не приймав жодних рішень.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) №303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції щодо призначення і виплати пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» виходячи із 60 відсотків заробітку, що зазначений у листі-відповіді Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 18 січня 2024 року №2603-вих-45 прийняв рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи у цій частині, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення; в решті суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, правильно і повно встановив обставини справи, тому відповідно до ст.316 КАС України рішення суду в цій частині необхідно залишити без змін.
Керуючись ст.242, 243, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-
                                                   п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року у справі №380/6017/24 в частині відмовлених позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ “Про державну службу”, п.10 розділу XI “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України “Про державну службу” від 10 грудня 2015 року №889-VIII, починаючи з 26 січня 2024 року, яку обчислити у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у листі-відповіді Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 18 січня 2024 року №2603-вих-45 про визначення її заробітної плати за грудень 2023 року скасувати та прийняти в цій частині нову постанову, якою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ “Про державну службу”, п.10 розділу XI “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України “Про державну службу” від 10 грудня 2015 року №889-VIII, починаючи з 26 січня 2024 року, яку обчислити у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у листі-відповіді Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 18 січня 2024 року №2603-вих-45 про визначення її заробітної плати за грудень 2023 року.
У решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року у справі №380/6017/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	О. І. Мікула 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 01 липня 2025 року.