Дата документу 30.07.2025 Справа № 337/1099/25

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 337/1099/25
Провадження №22-ц/807/1323/25
Головуючий в 1-й інстанції - Завгородній Є.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року                                                         місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача	Кухаря С.В.	
суддів:	Полякова О.З., Трофимової Д.А.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Рогозіна Олексія Вікторовича на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2025 року, ухвалене у м. Запоріжжі у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами. В позові зазначено, що 09.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 102934309, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 5 400 гривень. У зв`язку з невиконанням умов договору щодо повернення кредиту виникла заборгованість у розмірі 17 496 грн, у тому числі 5 400 гривень - за основною сумою боргу, 10 530 гривень - за нарахованими відсотками, 1 566 гривень - за комісією. 16.07.2024 між позивачем та ТОВ «Мілоан» було укладено договір факторингу, на підставі якого позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором на суму 17 496 гривень. Крім того, 26.11.2021 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено кредитний договір № 77936973, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 5 000 гривень. У зв`язку з невиконанням умов договору щодо повернення кредиту виникла заборгованість у розмірі 10 269 гривень, у тому числі 5 000 гривень - за основною сумою боргу, 5 269 грн - за нарахованими відсотками. 14.06.2021 між ТОВ ««1 безпечне агентство необхідних кредитів»» та позивачем було укладено договір факторингу № 14/06/21, на підставі якого позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором на суму 10 269 гривень. Таким чином, позивач має право грошової вимоги до відповідача за двома кредитними договорами на загальну суму 27 765,00 гривень. Вказану заборгованість позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку, а також стягнути з останнього судові витрати.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2025 року, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість у розмірі 27 765,00 гривень та судовий збір у розмірі 3 028,00 гривень, на загальну суму 30 793,00 грн (тридцять тисяч сімсот дев`яносто три гривні 00 копійок).

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Рогозіна Олексія Вікторовича подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені вимог позову у повному обсязі.

       Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що позивачем не доведено укладання між відповідачем та первинними кредиторами договорів, а також виконання зобов`язання в частині надання кредитних коштів. Перехід права вимоги за обома кредитними договорами не доведено належними та допустимими доказами. 

       Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав. 

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.11.2021 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір позики № 77936973, відповідно до якого відповідач отримав позику у розмірі 5000 гривень на строк 30 днів, з процентною ставкою 1,99 % на день, зниженою процентною ставкою у розмірі 0,6965 % на день, і процентною ставкою за понадстрокове користування позикою у розмірі 2,7 % на день.

Вказаний кредитний договір укладений за допомогою електронного сервісу та підписаний електронним підписом одноразового ідентифікатора YhX04IGhc8, містить усі істотні умови, тому є чинним та обов`язковим для виконання. Крім того, у договорі вказані реквізити карткового рахунку НОМЕР_1 , на який повинні бути перераховані кошти.

Відповідач, підписавши договір позики, прийняв на себе зобов`язання за вказаним договором, зокрема, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів та сплатити проценти від суми позики (пункт 1 договору).

Розмір заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості за договором позики від 26.11.2021 і становить 10 269 грн, у тому числі 5000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 5 269 грн - заборгованість за нарахованими відсотками.

Факт відступлення права вимоги від ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» до позивача підтверджується договором факторингу від 14.06.2021 № 14/06/21, додатковою угодою № 2 від 28.07.2021, додатковою угодою № 12 від 27.10.2023, актом прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу від 27.10.2023, витягом з реєстру боржників № 11 до договору факторингу від 14.06.2021 № 14/06/21, платіжною інструкцією від 31.10.2023 № 20397, якою підтверджується оплата за відступлення права вимоги.

09.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено договір про споживчий кредит № 102934309, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5 400 гривень строком на 15 днів, зі сплатою комісії у розмірі 1566 гривень (пункт 1.5.1 договору) та процентів у розмірі 3,00 % на день (пункт 1.5.2 договору).

Вказаний кредитний договір укладений за допомогою електронного сервісу та підписаний електронним підписом одноразового ідентифікатора s69269 (відмітка про підпис міститься в верхній частині першого аркуша договору, дата та час підпису 09.01.2022 08:27), містить усі істотні умови, тому є чинним та обов`язковим для виконання.

Кредитні кошти у розмірі 5 400 гривень перераховані відповідачу, що підтверджується копією платіжного доручення 37857811 від 09.01.2022 на картку НОМЕР_1 .

Розрахунок заборгованості за кредитним договором підтверджується випискою, відповідно до якої розмір заборгованості складає 17 496 грн, у тому числі 5 400 гривень - за основною сумою боргу, 10 530 гривень - за нарахованими відсотками, 1 566 гривень - за комісією.

Факт відступлення права вимоги від ТОВ «Мілоан» до позивача підтверджується договором факторингу від 16.07.2024 № 16072024, актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу від 16.07.2024 № 16072024, витягом з реєстру боржників до договору факторингу від 16.07.2024 № 16072024, платіжною інструкцією від 19.07.2024 № 366, якою підтверджується оплата за відступлення права вимоги.

Задовольняючи вимоги позову, суд першої інстанції виходив з того, що є встановленими обставини щодо укладання та актуального розміру заборгованості, яка виникла за договором позики № 77936973 від 26.11.2021 у розмірі 10 269 гривень, та за договором про споживчий кредит № 102934309 від 09.01.2022 у розмірі 17 496 гривень. Право вимоги позивача доведено належними та допустимими доказами. 

З вказаними висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду погоджується частково, виходячи з наступного. 

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В силу ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст.610,611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року, який набрав чинності 30.09.2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

26.11.2021 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір позики № 77936973, відповідно до якого відповідач отримав позику у розмірі 5000 гривень на строк 30 днів, з процентною ставкою 1,99 % на день, зниженою процентною ставкою у розмірі 0,6965 % на день, і процентною ставкою за понадстрокове користування позикою у розмірі 2,7 % на день.

Вказаний кредитний договір укладений за допомогою електронного сервісу та підписаний електронним підписом одноразового ідентифікатора YhX04IGhc8, містить усі істотні умови, тому є чинним та обов`язковим для виконання. Крім того, у договорі вказані реквізити карткового рахунку НОМЕР_1 , на який повинні бути перераховані кошти.

Свої зобов`язання з надання кредитних коштів вказана фінансова організація виконала, що підтверджується матеріалами справи і не спростовано відповідачем.

Зобов`язання з повернення кредитних коштів відповідач не виконав у зв`язку із чим на момент розгляду справи наявна заборгованість, яку позивач просить стягнути.

Факт відступлення права вимоги від ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» до позивача підтверджується договором факторингу від 14.06.2021 № 14/06/21, додатковою угодою № 2 від 28.07.2021, додатковою угодою № 12 від 27.10.2023, актом прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу від 27.10.2023, витягом з реєстру боржників № 11 до договору факторингу від 14.06.2021 № 14/06/21, платіжною інструкцією від 31.10.2023 № 20397, якою підтверджується оплата за відступлення права вимоги.

Колегія суддів апеляційного суду, вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту, оскільки розмір таких складових заборгованості доведено з боку позивача належними та достовірними доказами, відповідачем не спростовано.

Що стосується заборгованості по процентам, то слід зауважити наступне.

В постанові від 05 квітня 2023 року по справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за «користування кредитом», сформульованого у постанові від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12 та підтвердженого у постанові від 04.02.2020 р. у справі № 912/1120/16 та уточнила власний правовий висновок щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.

Вимог щодо нарахування процентів у відповідності до ст. 625 ЦК України у позові не заявлено.

Таким чином, розмір процентів за користування кредитом в межах строку кредитування, який підлягає стягненню з відповідача складає 1044,75 грн. (5000,00 грн.*0,6965%*30 днів).

09.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено договір про споживчий кредит № 102934309, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5 400 гривень строком на 15 днів, зі сплатою комісії у розмірі 1566 гривень (пункт 1.5.1 договору) та процентів у розмірі 3,00 % на день (пункт 1.5.2 договору).

Вказаний кредитний договір укладений за допомогою електронного сервісу та підписаний електронним підписом одноразового ідентифікатора s69269 (відмітка про підпис міститься в верхній частині першого аркуша договору, дата та час підпису 09.01.2022 08:27), містить усі істотні умови, тому є чинним та обов`язковим для виконання.

Кредитні кошти у розмірі 5 400 гривень перераховані відповідачу, що підтверджується копією платіжного доручення 37857811 від 09.01.2022 на картку НОМЕР_1 .

Факт відступлення права вимоги від ТОВ «Мілоан» до позивача підтверджується договором факторингу від 16.07.2024 № 16072024, актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу від 16.07.2024 № 16072024, витягом з реєстру боржників до договору факторингу від 16.07.2024 № 16072024, платіжною інструкцією від 19.07.2024 № 366, якою підтверджується оплата за відступлення права вимоги.

Колегія суддів апеляційного суду, вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту та комісією, оскільки розмір таких складових заборгованості доведено з боку позивача належними та достовірними доказами, відповідачем не спростовано.

Що стосується заборгованості по процентам, то слід зауважити наступне.

З огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору позики є безпідставним.

У постанові об`єднаної палати КГС ВС від 02.10.2020 N 911/19/19, Верховний Суд зазначив, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань.

Таким чином, розмір процентів за користування кредитом в межах строку кредитування, який підлягає стягненню з відповідача складає 2430,00 грн. (5400,00 рн.*3%*15 днів).

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог позову.

Крім того, пропорційно розміру задоволених вимог позову і апеляційної скарги підлягає розподіл судового збору сплаченого за подання позову та подання апеляційної скарги.

Згідно з ч. ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Так, враховуючи часткове задоволення вимог позову у розмірі 15440,75 грн. з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору за подання позову у розмірі 1683,94 грн. При цьому враховуючи задоволення вимог апеляційної скарги частково з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 2016,09 грн. - сума судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги. Зважуючи на вимоги ч.10 ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню сума судового бору у розмірі 332,15 грн.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

У Х В А Л И В:
       
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Рогозіна Олексія Вікторовича задовольнити частково. 

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2025 року у цій справі скасувати. Ухвалити нову постанову наступного змісту.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики № 77936973 від 26.11.2021 року, яка складається із суми заборгованості за основною сумою боргу - 5000,00 грн.; суми заборгованості за відсотками - 1044,75 грн., в всього 6044,75 грн. 

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором про споживчий кредит № 102934309 від 09.01.2022 року, яка складається із суми заборгованості за основною сумою боргу - 5400,00 грн.; суми заборгованості за відсотками - 2430,00 грн., заборгованість за комісією - 1566,00 грн., в всього 9396,00 грн. 

В решті позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 332,15 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 30 липня 2025 року.

Головуючий, суддя-доповідач                                                С.В. Кухар

судді:                                                                                О.З. Поляков

                                                                               Д.А. Трофимова