ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

20 серпня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 280/9437/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Шлай А.В. (доповідач),
                               суддів:  Кругового О.О., Баранник Н.П.,        
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2024 р. (суддя Стрельнікова Н.В) в адміністративній справі №280/9437/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                         В С Т А Н О В И В:

           ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом  в якому просив:
          - визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області  №084050019475 від 02 вересня 2024 р. про відмову йому у призначенні пенсії за віком та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до його страхового стажу період проходження військової служби з 08 жовтня 1982 р. по 28 листопада 1984 р. та періоди роботи з 23 вересня 1991 р. по 06 грудня 1993 р., з 07 грудня 1993 р. по 07 лютого 1996 р., з 14 лютого 1996 р. по 14 травня 1999 р. та призначити йому з 24 серпня 2024 р. пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
          В обгрунтування позовних вимог вказано, що ОСОБА_1 звернувся із заявою про призначення пенсії за віком та проте отримав відмову через відсутність в нього необхідного страхового стажу, оскільки відповідач не зарахував до нього період проходження ним військової служби та періоди роботи, підтвердженні записами трудової книжки. 
          Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2024 р., ухваленим за результатами  розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. 
          У поданій апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . 
          В обгрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. Позивач звернувся із заявою про призначення пенсії, до якої додав копію військового квитка, тому правомірно йому не враховано період військової служби з 08 жовтня 1982 р. по 28 листопада 1984 р. до  загального страхового стажу. Згідно трудової книжки позивача, запис про прийняття його інженером - програмістом із випробувальним терміном, виконано із порушенням вимог Інструкції № 58, а саме в записі дати наказу наявні виправлення. З огляду на вищевикладене, 
відсутні підстави для зарахування періоду роботи з 23 вересня 1991 р. по 06 грудня 1993 р. до загального страхового стажу позивача. Також трудовій книжці наявні записи про роботу позивача в Російській Федерації в період з 07 грудня 1993 р. по 07 грудня 1996 р., з 14 лютого 1996р. по 14 травня 1999 р. За законодавством Російської Федерації для включення періоду роботи, яка виконувалася на її території, до страхового стажу для призначення пенсії необхідно щоб за цей період нараховувалися та сплачувались страхові внески до Пенсійного фонду Російської Федерації. Відповідні докази позивачем не надано. Також, сума стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн. є надмірною та неспівмірною із фактичним обсягом наданих адвокатом послуг.
           Письмові відзиви на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходили. 
          Справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до положень статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
           Судом першої інстанції встановлено, що 26 серпня 2024 р. ОСОБА_1 звернувся із заявою про призначення пенсії за віком.
          Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 02 вересня 2024 р. №084050019475 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
          Страховий стаж особи становить 25 років 02 місяці 10 днів. Підставою для відмови стала відсутність необхідного страхового стажу 31 рік, зумовлена не зарахуванням до страхового стажу: 1) періоду проходження військової служби з 08 жовтня 1982 р. по 28 листопада 1984 р. згідно військового квитка від 03 вересня 1990 р. серія НОМЕР_1 , оскільки надано його копію; 2) періодів роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 з 23 вересня 1991 р. по 06 грудня 1993 р., оскільки наявне виправлення у наказі про прийняття на роботу та періоду роботи з 07 грудня 1993 р. по 07 лютого 1996 р., з 14 лютого 1996 р. по 14 травня 1999 р., оскільки організація знаходиться на території держави, із якою розірвано дипломатичні відносини згідно із Указом Президента України від 24 грудня 2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».
          У прийнятому рішенні, суд першої інстанції виходив з того, що набутий позивачем  трудовий стаж на території РФ підтверджено трудової книжкою, тому він повинен бути зарахований йому до страхового стажу, в незалежності від обставин припинення відносин з країною-агресором. Також суд вказав, що особа не повинна нести відповідальність за наявні недоліки в заповненні трудової книжки.  Ненадання оригіналу військового квитка на думку суду не впливає на зміст наявних в ньому записів про період проходження позивачем військової служби. 
          Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Перевірка рішення здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено частиною 1 статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.
          Статтею 1, частиною 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
          Відповідно до частини першої статті 26 вказаного Закону, починаючи з 1 січня 2018 р. право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу в період з 01 січня 2024 р. по 31 грудня 2024 р. – не менше 31 року.
          До введення в дію Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійні відносини регулювалися Законом України «Про пенсійне забезпечення», статтею 62 якого визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
          Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
          Щодо роботи ОСОБА_1 в період з 23 вересня 1991 р. по 06 грудня 1993 р., то він підтверджений наявною в матеріалах справи копією трудової книжки серії НОМЕР_2 . 
          З приводу наявного в трудовій книжці  виправлення у наказі про прийняття на роботу слід вказати, що Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 р. у справі № 490/12392/16-а зазначив, що недоліки заповнення трудової книжки, не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
          Щодо періоду роботи ОСОБА_1  в Російській Федерації з 07 грудня 1993 р. по 07 лютого 1996 р., з 14 лютого 1996 р. по 14 травня 1999 р., які підтверджено записами трудової  книжки серії НОМЕР_2 слід зазначити наступне.
          Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна 13 березня 1992 р. стала Угода, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та Російська Федерація. Метою вказаної Угоди є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди. Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав. Відповідно до Угоди, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди здійснюється за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, у тому числі пенсій на пільгових умовах та за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набрання чинності даною Угодою.
          Постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 р. №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійною забезпечення" передбачено вихід України з Угоди, що пов`язано зі збройною агресією Російської Федерації проти України.
          Водночас, відповідно до частини 2 статті 13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
          Щодо посилання відповідача на необхідність підтвердження позивачем сплати   страхових внесків за період роботи  в Російської Федерації, то Верховним Судом у постанові від 23 березня 2020 р. у справі №535/1031/16-а вказано, що особа не може нести відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків, обов`язок сплати яких на неї не покладено.
          Відтак, вірним є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду його роботи в Російській Федерації 
          Щодо проходження ОСОБА_1 військової служби  слід зазначити наступне.
          Пунктом 1 статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

          Оскільки період проходження ОСОБА_1 військової служби з 08 жовтня 1982 р. по 28 листопада 1984 р. підтверджено трудовою книжкою серії НОМЕР_2 , то він має бути врахований до його загального страхового стажу. 
          Враховуючи дані обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області  №084050019475 від 02 вересня 2024 р. та наявність підстав для його скасування, із визначенням обов`язку зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період проходження військової служби з 08 жовтня 1982 р. по 28 листопада 1984 р. та періоди роботи з 23 вересня 1991 р. по 06 грудня 1993 р., з 07 грудня 1993 р. по 07 лютого 1996 р., з 14 лютого 1996 р. по 14 травня 1999 р.
          Також, оскільки на час звернення із заявою про призначення пенсії ОСОБА_1  досяг віку 60 років, та як вказано в рішенні відповідача  №084050019475 від 02 вересня 2024 р. мав страховий стаж - 25 років 02 місяці 10 днів, який із урахуванням вищевказаних періодів роботи та військової служби в загальному розмірі становить - 34 роки 11 місяців 17 днів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач має право на призначення з 24 серпня 2024 р. пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
          Щодо стягнення судом з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу.
          Частиною 1 статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
          Відповідно до частини 1,3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.
          Позивач заявив до відшкодування 5000,00 грн. витрат, понесених ним на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.
          Суд першої інстанції здійснив аналіз наданих позивачем документів на підтвердження заявленої суми, а саме: договір про надання правової допомоги від 01 жовтня 2024 р., акт прийому - передачі виконаних робіт від 08 жовтня 2024 р., платіжну інструкцію від 08 жовтня 2024 р. 
          Колегія суддів вважає, що визначена судом першої інстанції до відшкодування на користь позивача сума витрат на професійну правничої допомогу в загальному розмірі 3500,00 грн. (підготовка позовної заяви), є співмірною із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт.
          Враховуючи те, що судом першої інстанції рішення ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права, відсутні підставі для його скасування у відповідності до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України.
          Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                         П О С Т А Н О В И В:

          Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.
          Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2024 р. в адміністративній справі №280/9437/24  - залишити без змін.

          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 20 серпня 2025 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.    

Головуючий - суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник