СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2025 року                                    м. Харків                                   Справа №922/3942/24  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І., суддя  Хачатрян В.С.

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (вх.№795Х від 07.04.2025) на рішення Господарського суду Харківської області від 19.03.2025 у справі №922/3942/24 (м. Харків, суддя Жигалкін І.П., повне рішення складено 19.03.2025), 
за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», м. Київ,
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Підстепне сонце», м. Харків, 
про стягнення 270 395,99 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (надалі - Позивач) 06 листопада 2024 року звернувся до Господарського суду Харківської області із позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Підстепне сонце» (надалі - Відповідач) збитків в розмірі 270 395,99 грн, а також суми судового збору в розмірі 3 244,75 грн.
Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що ТОВ «Підстепне сонце» не зареєструвало в ЄРПН податкову накладну від 31.03.2022 на загальну суму 1622375,96 грн (в т. ч. ПДВ – 270395,99 грн), що завдало НЕК «Укренерго» збитків у розмірі 270395,99 грн у вигляді понаднормово сплачених до бюджету платежів з ПДВ у зазначеному розмірі.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 19.03.2025 відмовлено в позові повністю. 
Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодилося та звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм чинного законодавства, просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 19.03.2025 у справі №922/3942/24 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» задовольнити в повному обсязі; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Підстепне сонце» на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
В обґрунтування апеляційної скарги Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» вказує про наступне: 
- ТОВ «Підстепне сонце», зареєструвавши в ЄРПН розрахунок коригування від 02.06.2023 №1 до податкової накладної від 31.03.2022 №2 на зменшення суми компенсації поставленої послуги на 1 628 026,18 грн (в т. ч. ПДВ – 271 337,69 грн), лише вивело в нуль показники помилкової податкової накладної від 31.03.2022 №2. Реєстрацію вірної податкової накладної від 31.03.2022 як наступного обов`язкового кроку в процесі виправленні цієї помилки ТОВ «Підстепне сонце» не здійснено;
- ТОВ «Підстепне сонце» допущено порушення норм податкового законодавства України з податку на додану вартість (нереєстрація податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних на підставі акту приймання–передачі наданих послуг від 31.03.2022) при здійсненні господарської операції з надання послуг із зменшення навантаження в рамках дії Договору, що стало причиною сплати до бюджету понаднормових платежів з податку на додану вартість та понесення НЕК «Укренерго» збитків у розмірі 270 395,99 грн.
Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2025 для розгляду справи №922/3942/24 визначено наступний склад суду: головуючий суддя (суддя-доповідач) Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І., суддя Хачатрян В.С.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.04.2025 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (вх.№795Х від 07.04.2025) на рішення Господарського суду Харківської області від 19.03.2025 у справі №922/3942/24 залишено без руху з підстав відсутності доказів сплати судового збору.
В строк, наданий судом, від апелянта надійшла заява (вх.№5180 від 25.04.2025) про усунення недоліків апеляційної скарги на виконання вимог ухвали суду від 14.04.2025. Зокрема, апелянтом надано докази сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (вх.№795Х від 07.04.2025) на рішення Господарського суду Харківської області від 19.03.2025 у справі №922/3942/24. Розгляд апеляційної скарги постановлено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Витребувано з Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/3942/24.
Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Підстепне сонце» надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№5597 від 06.05.2025), в якому останнє просить відмовити НЕК «Укренерго» у задоволенні апеляційної скарги та залишити судове рішення Господарського суду Харківської області від 19 березня 2025 року у справі №922/3942/24 без змін, а скаргу НЕК «Укренерго» - залишити без задоволення.
В обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Підстепне сонце» вказує про наступне: 
- на дату підписання позивачем нового акту приймання - передачі наданих послуг від 31.03.2022, а саме 16.08.2022, сплинув граничний термін реєстрації податкових накладних, без застосування до відповідача штрафних санкцій. З метою збереження права позивача на податковий кредит, без значних втрат для відповідача, 31.12.2022 складено розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 7 до податкової накладної. Коригування, без жодного обґрунтування з боку позивача не було прийнято позивачем; 
- якщо позивач безпідставно не прийняв зареєстрований відповідачем розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної, не включив до податкового кредиту відповідну суму ПДВ на підставі зареєстрованої податкової накладної, своєчасно не повідомив відповідача про причину своїх дій, то це свідчить про те, що він зазнав збитків внаслідок власної бездіяльності, а тому такі збитки не можуть бути стягнуті з відповідача; 
- вимоги позивача щодо реєстрації нової податкової накладної замість розрахунку коригування не ґрунтується на нормах законодавства, а виражені як думка в податковій консультації;
- відповідач виконав свої зобов`язання, передбачені договором та податковим законодавством, своєчасно зареєстрував податкову накладну та здійснив коригування, що підтверджено відповідними доказами.
06.05.2025 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №922/3942/24 (вх.№5647).
Суд зазначає, що враховуючи, що ціна позову в даній справі є меншою від ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, судом було попереджено сторони, що апеляційна скарга буде розглянута за правилами ч. 10 ст. 270 ГПК України без повідомлення учасників справи. 
Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Ухвала про відкриття апеляційного провадження та розгляд апеляційної скарги в порядку письмового провадження доставлена учасникам справи в електронні кабінети системи «Електронний Суд».
Таким чином, матеріалами справи підтверджується належне повідомлення сторін про відкриття провадження у справі та розгляд справи в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Заперечень проти розгляду апеляційної скарги в даному порядку від сторін не надійшло.
Відповідно до ч.1 ст.270 ГПК України, у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу доводи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та розглянувши справу в порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів встановила наступні обставини.
Як вбачається з матеріалів справи, між НЕК «УКРЕНЕРГО» та ТОВ «Підстепне сонце» укладений договір про надання послуг із зменшення навантаження (далі – Договір), на підставі поданої заяви-приєднання до договору про надання послуги із зменшення навантаження, де НЕК «Укренерго» проінформувало своїм повідомленням від 31.05.2021 №01/22248 про приєднання ТОВ «Підстепне сонце» до умов договору про надання послуги із зменшення навантаження (ідентифікатор договору: №0936-15011; дата акцептування: 31.05.2021). 
Згідно з п. 1.2 Договору ППВДЕ зобов`язується надавати послуги із зменшення навантаження ППВДЕ (далі - послуга) для забезпечення операційної безпеки відповідно до умов чинного законодавства, цього договору та Правил ринку, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14 березня 2019 року №307 (далі – Правила ринку).
Згідно п. 1.3. Договору, ППВДЕ надає ОСП послугу із зменшення навантаження, шляхом виконання диспетчерської команди на зменшення навантаження, а ОСП оплачує таку послугу у розмірах, порядку та у строки, визначені цим Договором.
Пунктом 3.3. Договору встановлено, що за підсумками місяця ППДВЕ на основі даних, сформованих у СКО за відповідний розрахунковий період, складає та направляє ОСП протягом 7 календарних днів після закінчення рахункового періоду 2 примірники підписаного зі своєї сторони Акта приймання-передачі послуги із зменшення навантаження та розрахунок обсягу не відпущеної електричної енергії ППДВЕ в результаті виконання команди диспетчера на зменшення навантаження, що є додатком до Акта наданих послуг.
Пунктом 3.4. Договору визначено, що у разі відсутності зауважень до оформленого розрахунку обсягу не відпущеної електричної енергії та Акта наданих послуг ОСП повертає ППДВЕ один примірник підписаного зі своєї сторони Акта наданих послуг або направляє відмову від його підписання з відповідним зауваженнями, що мають бути усунені.
Сторони зобов`язуються зареєструвати податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з вимогами Податкового кодексу України. (п. 3.10. Договору).
Сторони у підписаному Договорі визначили у розділі 4. Права та обов`язки Сторін. Так, ОСП має право на своєчасну оплату плати за невідповідність згідно умовами цього Договору (пп. 5 п. 4.2. Договору). При цьому, ОСП зобов`язується здійснювати вчасно та в повному обсязі оплату вартості послуг зі зменшення навантаження, наданої ППДВЕ на умовах, визначених Правилами ринку та цим Договором; здійснити перерахунок плати за невідповідність у разі зміни вихідних даних для розрахунку (пп. 1, 2 п. 4.3. Договору).
Стосовно ППВДЕ у п. 4.4 Договору визначено, що останній має право: коригувати надані ОСП пропозиції (заявки) на надання послуги згідно з додатком 9 до Правил ринку (пп.1); на своєчасну оплату наданої послуги (пп.2); доступ до СКО з метою отримання інформації, необхідної для реалізації своїх прав та/або виконання обов`язків (пп.3).
Пунктом 4.5. Договору визначено, що ППВДЕ зобов`язується: забезпечити відповідність одиниці відпуску та каналів зв`язку вимогам Правил ринку та Кодексу системи передачі ..(пп.2); надавати ідентичні добові графіки відпуску гарантованому покупцю та пропозиції (заявки) на зменшення навантаження ОСП (пп.4); виконувати диспетчерські команди (пп.5); своєчасно сплачувати плату за невідповідність (пп. 6); здійснювати перерахунок вартості послуг у разі зміни вихідних даних для розрахунку (пп.7); надавати необхідні документи та дані на вимогу ОСП для здійснення перевірки розрахунку вартості послуги (пп.8).
Позивач зазначає, що з боку ТОВ «Підстепне сонце» допущено порушення норм податкового законодавства України з податку на додану вартість з підстав не реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі – ЄРПН) на підставі акту приймання – передачі наданих послуг від 31.03.2022, при здійсненні господарської операції з надання послуг із зменшення навантаження в рамках дії Договору
Позивач посилається на помилково зареєстровану Відповідачем податкову накладну від 31.03.2022 № 2 в ЄРПН щодо постачання послуги зі зменшення навантаження за березень 2022 р., де зазначена помилкова загальна сума коштів 1628026,18 грн (в т.ч. ПДВ – 271337,69 грн) та розрахунок коригування від 02.06.2023 №1 до податкової накладної від 31.03.2022 №2 на зменшення суми компенсації поставленої послуги на 1628026,18 грн (ПДВ – 271337,69 грн).
ТОВ «Підстепне сонце» зареєструвавши в ЄРПН розрахунок коригування від 02.06.2023 №1 до податкової накладної від 31.03.2022 №2 на зменшення суми компенсації поставленої послуги на 1628026,18 грн (в т.ч. ПДВ – 271337,69 грн), вивело в нуль показники помилкової податкової накладної від 31.03.2022 №2.
05.08.2022 на електронну адресу Відповідача надійшла відмова Позивача (лист №01/32909 від 04.08.2022) від підписання акту приймання-передачі наданих послуг від 31.03.2022 через подання ТОВ «Підстепне сонце» недостовірних даних за березень 2022, а саме невірно зазначено обсяг наданої послуги.
Позивач посилається на те, що з боку Відповідача не здійснено реєстрації податкової накладної від 31.03.2022 як наступного обов`язкового кроку в процесі виправлення помилки ТОВ «Підстепне сонце» та не зареєстровано в ЄРПН податкову накладну від 31.03.2022 на загальну суму 1622375,96 грн (в т. ч. ПДВ – 270395,99 грн), а отже завдано НЕК «Укренерго» збитків у розмірі 270395,99 грн у вигляді понаднормово сплачених до бюджету платежів з ПДВ у зазначеному розмірі.
З боку Позивача направлено Відповідачу претензію від 30.01.2024 №01/6122 про вжиття заходів з виправлення даних податкового обліку, зареєструвавши в ЄРПН податкову накладну на підставі акту приймання–передачі наданих послуг від 31.03.2022 на загальну суму 1 622 375,96 грн (в т. ч. ПДВ – 270 395,99 грн), а у разі неможливості приведення даних податкового обліку у відповідність до норм ПКУ, сплатити НЕК «Укренерго» завдані збитки у розмірі 270395,99 грн.
Відповідачем надано відповідь, листом від 14.02.2024 №14/02-24, у якому повідомлено про неможливість коригування документів податкового обліку через відсутність ЕЦП попереднього керівника (який обіймав цю посаду в у період дати складання податкової накладної).
Позивач вважає, що з підстав не виконання Відповідачем вимог ст. ст. 201, ч. 1 п. 44 підр. 2 розд. ХХ ПКУ, Позивач позбавився права на включення сум ПДВ до податкового кредиту та відповідно зменшення податкового зобов`язання на суму 270 395,99 грн, яка є збитками Позивача.
Відповідачем разом з відзивом надано копію податкової накладної від 31.03.2022 №2 послуг зменшення суми компенсації поставленої послуги на 1628026,18 грн (ПДВ – 271337,69 грн) з відміткою - «документ затверджено контрагентом». Акт приймання-передачі наданих послуг від 31.03.2022 на 1628026,18 грн (ПДВ – 271337,69 грн) не підписаний з боку Позивача, що підтверджується листом №01/32909 від 04.08.2022 року. 
У зазначеному листі (№01/32909 від 04.08.2022) НЕК «Укренерго» посилається на невірно зазначений обсяг наданих послуг, та звертає увагу, що для забезпечення можливості підписати Акт з боку НЕК «Укренерго» за допомогою КЕП, в наданому пакеті документів Акт приймання-передачі повинен бути сформований як окремий документ з накладеним на ньому КЕП. Після внесення достовірних даних запропоновано повторно надіслати на електронну адресу канцелярії НЕК «Укренерго» пакет документів, що буде містити Акт приймання-передачі наданих Послуг у вигляді окремого файлу з накладеним ЕЦП.
Направлений Відповідачем розрахунок коригування кількісних і вартісних показників 31.12.2022 до податкової накладної від 31.03.2022 з ознаками КЕП, що був оброблений Позивачем 10.01.2023, у зв`язку з чим зазначена відмітка «документ не прийнято контрагентом» та зазначенням причини відмови: «акту коригування нема, ПН і Акт за березень на різні суми».
Вказані обставини стали підставою для звернення позивача із даним позовом про стягнення збитків у розмірі 270395,99 грн у вигляді понаднормово сплачених до бюджету платежів з ПДВ у зазначеному розмірі.
В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції встановив, що акт від 31.03.2022 згідно ст. 201.1 з урахуванням ст.187 ПКУ та податкова накладна від 31.03.2022 року мала бути загальну суму 1 622 375,96 грн (в т. ч. ПДВ – 270 395,99 грн), проте Відповідачем складено податкову накладну №2 від 31.03.2022 року неправильно із зазначенням суми компенсації поставленої послуги на 1 628 026,18 грн (в т. ч. ПДВ – 271 337,69 грн). Суд вказав, що допущене Відповідачем порушення податкового законодавства в частині визначення обсягу та загальної суми податкових накладних, терміну їх реєстрації в ЄРПН, а також не здійсненні розрахунку коригування сум, а також відсутність підпису між сторонами актів коригування, не може бути підставою для формування податкового кредиту покупцем (отримувачем послуг). Суд дійшов висновку, що Відповідачем додержані норми податкового законодавства та жодним чином не порушувалися, як на це посилається Позивач, оскільки складені та зареєстровані ТОВ «Підстепне сонце» податкові накладні та розрахунок коригування до них відповідають вимогам до податкової накладної та розрахунку коригування, встановленим п.201.1 ст.201 ПКУ, були прийняті та зареєстровані Державною податковою службою України, що підтверджується відмітками «зареєстровано ЄРПН», відповідною квитанцією «отримано» податковою службою. Суд зазначив, що на дату виникнення податкових зобов`язань, на виконання вимог ст.201 ПКУ з боку Відповідача було складено та зареєстровано в ЄРПН податкову накладну та розрахунок коригування до неї із зазначенням усіх необхідних реквізитів, включаючи показник «ціна постачання» за послугою «зменшення навантаження» на адресу НЕК «Укренерго». Таким чином, суд дійшов висновку, що Позивач не довів неправомірної поведінки Відповідача під час оформлення податкової накладної, що виключає можливість стягнення збитків, заявлених до стягнення. При цьому, суд критично ставиться до бездіяльності з боку Позивача, щодо відсутності звернення з відповідною скаргою до ДПС на продавця, протягом встановленого строку (365 календарних дні), стосовно допущеної помилки або неподання податкової накладної з доданням копій документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг, як це передбачено пунктом 201.1 статті 201 ПК України. Також суд першої інстанції вказав, що якщо покупець не включив до податкового кредиту відповідну суму ПДВ на підставі зареєстрованої податкової накладної продавця через помилки в ній, які є перешкодою для такого включення, то покупець, проявляючи розумну дбайливість та враховуючи інтереси, зокрема, іншої сторони, має своєчасно повідомити про помилку продавця. Останній, своєю чергою, дізнавшись про допущену помилку, має невідкладно скласти і зареєструвати розрахунок коригування до податкової накладної, не пов`язаний із зміною суми компенсації вартості товарів/послуг. Якщо ж покупець не включив до податкового кредиту відповідну суму ПДВ на підставі зареєстрованої податкової накладної продавця через помилки в ній, які є перешкодою для такого включення, і не повідомив своєчасно про помилку продавця, внаслідок чого покупець втратив право на податковий кредит, то, на думку суду, слід вважати, що він зазнав збитків внаслідок власної бездіяльності, а тому такі збитки не можуть бути стягнуті з продавця. Щодо посилання Позивача на індивідуальну податкову консультацію ДПС від 08.05.2020 №1924/6/99-00-07-03-02-06/ ІПК щодо виправлення такої категорії помилок як «невірна сума», суд не приймає її, як належний та допустимий доказ, оскільки з боку Позивача не доведено, що така індивідуальна податкова консультація надана по зазначеній ситуації даному платнику податку, як це передбачено п. 52.2 ст. 52 ПКУ.
Надаючи правову оцінку вищенаведеним обставинам, колегія суддів зазначає наступне.
За приписами статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Тобто, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує її інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що обов`язок продавця зареєструвати податкову накладну є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, а не обов`язком перед покупцем, хоча невиконання цього обов`язку може завдати покупцю збитків. Тому позовна вимога покупця про зобов`язання продавця здійснити таку реєстрацію не є способом захисту у господарських правовідносинах і не підлягає розгляду в суді жодної юрисдикції. Належним способом захисту для покупця може бути звернення до продавця з позовом про відшкодування збитків, завданих порушенням його обов`язку щодо складення та реєстрації податкових накладних.
Зважаючи на зазначені норми, для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.
Вирішуючи питання про стягнення збитків, заподіяних неналежним складенням та реєстрацією податкових накладних, суди повинні встановити наявність чи відсутність усіх елементів складу господарського правопорушення.
Доведення наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає те, що протиправні дії заподіювана є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки.
Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі №908/1568/18, від 01.03.2023 у справі №925/556/21.
Отже, вирішуючи питання про стягнення збитків, заподіяних неналежним складенням та реєстрацією податкових накладних, суди повинні встановити наявність чи відсутність усіх елементів складу господарського правопорушення.
Як вбачається з матеріалів справи, за укладеним Договором №0936-15011 від 31.05.2021 про надання послуги із зменшення навантаження сторонами складено та підписано Акт приймання - передачі наданих послуг від 31.03.2022 на загальну суму 1 622 375,96 грн, в тому числі ПДВ - 270 395,99 грн.
Спір у цій справі стосується стягнення з відповідача збитків у зв`язку з невиконанням ним зобов`язання щодо реєстрації податкової накладної в ЄРПН, що призвело до втрати позивачем права на податковий кредит у розмірі 270 395,99 грн. 
Згідно з п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Відповідно до підпункту 14.1.181 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
3а змістом пунктів 198.1, 198.2 статті 198 цього Кодексу (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
За приписами пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці 1 цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з ЄРПН, є для отримувача товарів / послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму ПДВ на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної / розрахунку коригування. Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів / послуг, зазначені в податкових накладних / розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в ЄРПН, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних.
Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений цим Кодексом термін.
Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою.
Чинне законодавство не передбачає реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН покупцем послуг, отже з огляду на положення статті 201 ПК України саме на відповідача у даній справі (як надавачем послуг за Договором) покладено обов`язок скласти та зареєструвати в ЄРПН податкові накладні та/або розрахунки коригування до таких податкових накладних.
Вказане зумовлює обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними і розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.
З 01.01.2015 ПК не встановлює для платника ПДВ механізм, який би дозволяв йому включити ПДВ за відповідною операцією до складу податкового кредиту за відсутності зареєстрованої його контрагентом у ЄРПН податкової накладної, якщо контрагент за законом мав її зареєструвати. Такий платник ПДВ також не має у податкових відносинах права самостійно спонукати контрагента до здійснення реєстрації, а також не може спонукати контрагента оскаржити незаконні рішення, дії чи бездіяльність контролюючого органу, якщо вони були перешкодою у реєстрації податкової накладної у ЄРПН. Водночас саме від того, чи здійснить контрагент всі необхідні дії для реєстрації податкової накладної в ЄРПН, а у випадку незаконної перешкоди з боку контролюючого органу для реєстрації - від того, чи зможе контрагент успішно усунути ці перешкоди, фактично залежить виникнення права такого платника податку на податковий кредит з ПДВ (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 01.03.2023 у справі №925/556/21).
З огляду на це, виникнення права на податковий кредит залежить від реєстрації податкової накладної в ЄРПН, і відсутній механізм, який би дозволяв покупцю включити ПДВ за відповідною операцією до складу податкового кредиту за відсутності зареєстрованої його контрагентом у ЄРПН податкової накладної, якщо контрагент за законом мав її зареєструвати.
Оскільки саме від надавача послуг, який має визначений законом обов`язок вчинити дії, необхідні для реєстрації податкової накладної в ЄРПН (а також може у необхідних випадках ефективно оскаржити рішення, дії чи бездіяльність контролюючого органу, які перешкодили виконати цей обов`язок), залежить реалізація отримувачем послуг майнового інтересу, пов`язаного з одержанням права на податковий кредит з ПДВ за наслідками господарської операції, він (надавач послуг) залишається відповідальним перед своїм контрагентом у господарській операції за наслідки невчинення цих дій.
Загалом чинне законодавство не містить вимог щодо певних засобів доказування, якими можуть підтверджуватися обставини (факти), що стосуються реєстрації податкових накладних. Крім того, право позивача надавати докази щодо таких обставин (фактів) не може бути обмежене діями чи бездіяльністю контролюючого органу щодо проведення чи не проведення ним відповідної перевірки.
Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, на те, що обставини, які підлягають встановленню судом у справі, - це юридичні факти, тобто життєві обставини (дії, події), з якими правом пов`язується виникнення юридичних наслідків. Натомість правова оцінка - це висновок щодо застосування права за певних життєвих обставин. Правова оцінка може полягати, зокрема, у висновках, зроблених у зв`язку з установленими судом життєвими обставинами, про те, чи виникли юридичні наслідки та які саме, чи порушене право особи, чи виконане зобов`язання належним чином відповідно до закону та договору, чи певна поведінка є правомірною або неправомірною, чи додержано стороною вимог закону тощо. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №910/6355/20.
Отже, за висновками Великої Палати Верховного Суду, навіть правова оцінка, надана рішенням суду в іншій справі, зокрема щодо того, чи є певна поведінка правомірною або неправомірною, не є обов`язковою для суду. Тим більше не може бути обов`язковою така оцінка, надана контролюючим органом.
Разом із цим висновок щодо порушення норм податкового законодавства, допущених при реєстрації податкових накладних чи розрахунків коригування, чи висновок про відсутність такого порушення є саме правовим висновком, а не фактом порушення.
З наведеного слід дійти висновку про те, що контексті доказування такої складової цивільного правопорушення як протиправна поведінка заподіювача збитків, відсутність матеріалів податкової перевірки (акта або рішення) відповідного контролюючого органу, не може звільняти відповідача від відповідальності за завдані позивачу майнові збитки, а господарський суд у такому випадку має як самостійно оцінити надані докази, зокрема ті, що стосуються реєстрації податкових накладних, так і самостійно здійснити оцінку дій чи бездіяльності відповідача, у тому числі щодо порушення ним податкового законодавства.
Верховний Суд у постанові від 07.06.2023 у справі №916/334/22 дійшов висновків про те, що саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Твердження позивача щодо наявності підстав для стягнення збитків, зокрема в контексті наявності збитків та їх розміру, протиправності поведінки заподіювача збитків та існування причинного зв`язку такої поведінки із заподіяними збитками, ураховуючи принципи змагальності, диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, підлягає доведенню саме позивачем. Хоча обов`язок відповідача зареєструвати податкову накладну (розрахунок коригування до податкової накладної) є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, але саме невиконання цього обов`язку може завдати покупцю збитків. Докази у вигляді податкових накладних, податкових декларацій, розрахунків коригування, рішення суду про стягнення боргу у зобов`язальних правовідносинах не є належними і допустимими доказами вчинення відповідачем порушення податкового зобов`язання.
Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 01.12.2023 у справі №926/3347/22, в цілому погоджуючись з зазначеними висновками щодо тягаря доказування, а також з тим, що рішення суду про стягнення боргу у зобов`язальних правовідносинах не є належними і допустимими доказами вчинення відповідачем порушення податкового зобов`язання, частково відступила від цих висновків шляхом уточнення. Зазначене уточнення полягає в тому, що обставини (факти), що стосуються реєстрації податкових накладних, можуть підтверджуватися не тільки матеріалами відповідної перевірки контролюючим органом, а й, зокрема, податковими накладними, розрахунками коригування тощо; господарський суд має повноваження самостійно надавати оцінку правомірності чи неправомірності дій чи бездіяльності відповідача, зокрема стосовно відповідності його дій чи бездіяльності при виконанні зобов`язання податковому законодавству України, якщо це необхідно для вирішення спору.
Як вбачається із матеріалів справи, позивач вважає, що відповідачем зареєстровано помилкову податкову накладну від 31.03.2022 №2 на загальну суму коштів 1 628 026,18 грн (в т.ч ПДВ – 271 337,69 грн). При цьому, на думку позивача, зареєструвавши в ЄРПН розрахунок коригування від 02.06.2023 № 1 до податкової накладної від 31.03.2022 №2 на зменшення суми компенсації поставленої послуги на 1 628 026,18 грн (в т.ч. ПДВ – 271 337,69 грн), відповідач лише вивів в нуль показники помилкової податкової накладної від 31.03.2022 № 2 без наступної обов`язкової реєстрації податкової накладної на загальну суму коштів 1622375,96 грн (в т. ч. ПДВ – 270395,99 грн). Вказані обставини, на думку ПрАТ «НЕК «Укренерго», свідчать про наявність підстав для стягнення із ТОВ «Підстепне сонце» збитків у вигляді понаднормово сплачених до бюджету платежів з ПДВ у розмірі 270395,99 грн.
Колегія суддів зазначає, що матеріали справи свідчать, що відповідно до умов Договору №0936-15011 від 31.05.2021 про надання послуги із зменшення навантаження відповідачем надано позивачу акт приймання-передачі наданих послуг від 31.03.2022 на загальну суму 1 628 026,16 грн (в т.ч ПДВ – 271 337,69 грн) та зареєстровано податкову накладну №2 від 31.03.2022 на вказану суму. При цьому, суд звертає увагу, що податкова накладна №2 від 31.03.2022 на загальну суму 1 628 026,16 грн (в т.ч ПДВ – 271 337,69 грн) була затверджена позивачем, про що свідчить відмітка на самій податковій накладній, доданій до відзиву на позовну заяву. 
Листом від 04.08.2022 за вих.№01/32909 НЕК «Укренерго» повідомило ТОВ «Підстепне сонце» про подання недостовірних даних у додатках до Договору про надання послуги зі зменшення навантаження за березень 2022, а саме невірно зазначено обсяг наданої послуги, а також зазначило про порядок формування Акту приймання-передачі для забезпечення можливості його підписання ЕЦП.
В подальшому, вартість послуг за березень 2022 визначено в сумі 1 351 979,97 грн., крім того ПДВ - 270 395,99 грн., і загальна вартість з урахуванням ПДВ складала 1 622 375,96 грн. У зв`язку із змінами складено новий акт приймання-передачі наданих послуг від 31.03.2022, що не заперечується сторонами. Вказаний Акт приймання-передачі наданих послуг від 31.03.2022 на загальну суму 1 622 375,96 грн (в т.ч. ПДВ - 270 395,99 грн) підписано позивачем 16.08.2022. 
З метою приведення у відповідність сум податкових зобов`язань, відповідачем 31.12.2022 складено розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №7 до податкової накладної від 31.03.2022 №2 відповідно до якого вартість послуг із зменшення навантаження за березень 2022 року склала 1 351 979,97 грн, крім того ПДВ - 270 395,99 грн. Водночас, як вбачається із наявного у матеріалах справи розрахунку коригування №7 від 31.12.2022 останній не прийнято контрагентом, про що містить відповідна позначка на документі. 
Колегія суддів враховує, що пунктом 6 статті 3 ЦК України закріплений принцип справедливості, добросовісності та розумності. За висновками Великої Палати Верховного Суду зазначений принцип включає, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість та добросовісно вести переговори (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №910/719/19 (провадження № 12-18гс20, пункт 6.20)). Сторони повинні діяти правомірно, зокрема, поводитися добросовісно, розумно враховувати інтереси одна одної, утримуватися від недобросовісних дій чи бездіяльності (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 у справі № 688/2908/16-ц (провадження №14-28цс20, пункт 37)).
Отже, якщо продавець допустив відповідні помилки у податковій накладній пов`язані із податковим кредитом покупця на суму ПДВ, останній проявляючи розумну дбайливість та враховуючи інтереси, зокрема, іншої сторони, має своєчасно повідомити про помилку. Продавець, в свою чергою, дізнавшись про допущену помилку, має невідкладно усунути допущені помилки, зокрема, скласти і зареєструвати розрахунок коригування до податкової накладної. 
Апеляційним господарський суд зазначає про слушне посилання місцевого господарського суду на те, що якщо покупець не включив до податкового кредиту відповідну суму ПДВ на підставі зареєстрованої податкової накладної продавця через помилки в ній, які є перешкодою для такого включення, і не повідомив своєчасно про помилку продавця, внаслідок чого покупець втратив право на податковий кредит, то слід вважати, що він зазнав збитків внаслідок власної бездіяльності, а тому такі збитки не можуть бути стягнуті з продавця.
Таким чином, встановлені обставини справи та наявні в матеріалах справи докази свідчать, що позивач з метою виконання вимог пункту 201.10. статті 201 ПК України належним чином зареєстрував податкову накладну за актом, яка була погоджена позивачем, та відповідний розрахунок коригування до податкової накладної у зв`язку зі зміною ціни. Водночас з огляду на відхилення позивачем розрахунку коригування без повідомлення відповідача про об`єктивні причини таких дій, позивач був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання. 
Стосовно посилання апелянта на індивідуальну податкову консультацію ДПС від 08.05.2020 №1924/6/99-00-07-03-02 06/ІПК, колегія суддів вказує наступне.
Відповідно до п. 14.1.1721. ПК України індивідуальна податкова консультація - роз`яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій.
Індивідуальна податкова консультація (допомога контролюючого органу) надається платнику податків для правильності застосування конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування податків чи зборів безпосередньо у його податковому обліку при здійсненні ним господарської діяльності, має індивідуальний характер і може використовуватись виключно платником податків, якому така консультація надана (п.52.2. ПК України). 
При цьому, надаючи податкову консультацію, контролюючий орган не встановлює (змінює чи припиняє) відповідну норму законодавства, а лише надає роз`яснення щодо практичного її застосування. Податкова консультація обов`язково повинна містити опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства.
Із долученої до матеріалів справи індивідуальної податкової консультації ДПС від 08.05.2020 №1924/6/99-00-07-03-02 06/ІПК не вбачається якому суб`єкту вона надана. Більше того, в описі питань зазначено про ситуацію складання постачальником податкової накладної не на всю суму операції, а лише на її частину, про зведену податкову накладну, складену у зв`язку із здійсненням безперервних та ритмічних поставок, в той час як у даній справі виникла ситуація реєстрації податкової накладної на більшу суму операції. 
З огляду на вищевказане, посилання апелянта на необхідність реєстрації відповідачем нової податкової накладної замість розрахунку коригування є необґрунтованими. 
Судова колегія зазначає, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя має ґрунтуватись на повному з`ясуванні того, чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у справі, якими доказами вони підтверджуються та чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Вказані вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
З урахуванням викладеного, а також принципів справедливості, добросовісності та розумності, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення збитків з відповідача.
Отже, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, з огляду на недоведеність в діях відповідача складу правопорушення як підстави для його відповідальності у вигляді відшкодування збитків в заявленому позивачем розмірі.
Колегія суддів зазначає, що в ході апеляційного провадження позивачем не наведено обставин, які могли б бути підставою для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позовних вимог.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даному випадку суд апеляційної інстанції вважає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують правильності висновку суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог. 
З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення Господарського суду Харківської області від 19.03.2025 у справі №922/3942/24 – без змін. 
Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені заявником апеляційної скарги у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. 
Відповідно до ч.1 ст. 273 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.
24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 введено в Україні воєнний стан, який продовжено до 05.11.2025 (Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.07.2025 № 4524-IX).
Відповідно до ст.26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.
При цьому, згідно Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.
З огляду на поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, суд був вимушений вийти за межі строку встановленого статтею 273 ГПК України.
Керуючись статтями 129, 233, 269, п.1 ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Харківської області від 19.03.2025 у справі №922/3942/24 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки касаційного оскарження передбачено ст.ст.286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 29.08.2025.

Головуючий суддя                                                                    Р.А. Гетьман

Суддя                                                                                           О.І. Склярук  

Суддя                                                                                           В.С. Хачатрян