УХВАЛА
 
11 березня 2025 року
м. Київ
 
справа № 758/5326/20
провадження № 61-16450 ск 23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В, Петрова Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року та на ухвалу Київського апеляційного суду від 06 лютого 2025 року у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.       У листопаді 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаною заявою, в якій просив виконавчий лист, виданий 23 грудня 2022 року Подільським районним судом м. Києва на виконання рішення Подільського районного суду м. Києва від 22 серпня 2022 року у справі № 758/5326/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна власником із чужого незаконного володіння та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти в розмірі 4 825 847,69 грн, визнати таким, що не підлягає виконанню.
 
2.       Подільський районний суд міста Києва ухвалою від 22 лютого 2024 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовив.
 
3.       Київський апеляційний суд постановою від 12 грудня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнив. Скасував ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 22 лютого 2024 року та постановив нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задовольнив. Визнав виконавчий лист № 758/5326/20, виданий 23 грудня 2022 року Подільським районним судом міста Києва на виконання рішення Подільського районного суду міста Києва від 22 серпня 2022 року у справі № 758/5326/20, таким, що не підлягає виконанню.
 
4.       Також Київський апеляційний суд ухвалою від 06 лютого 2025 року відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року.
 
5.       В лютому 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга  ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року та на ухвалу Київського апеляційного суду від 06 лютого 2025 року, в якій заявник просить скасувати оскаржуванупостанову Київського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року та залишити в силі ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 22 лютого 2024 року, скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 06 лютого 2025 року зобов`язати суд апеляційної інстанції роз`яснити постанову Київського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року.
 
6.       Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.
 
7.       Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
 
8.       Згідно з частиною другою статті 352 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.
 
9.       Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).
 
10.   Частиною першою статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень, встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку:
 
1)       рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті;
 
2)       ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку;
 
3)       ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
 
11.   Відповідно до пункту 25 частини першої статті 353 ЦПК України ухвала суду про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню може бути оскаржена в апеляційному порядку.
 
12.   Водночас стаття 389 ЦПК України містить норму, яка визначає перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку після їх перегляду в апеляційному порядку.
 
13.   З урахуванням зазначеного, касаційному оскарженню не підлягають ухвали, що зазначені у пункті 25 частини першої статті 353 ЦПК України, а також постанови суду апеляційної інстанції, прийняті за результатами апеляційного перегляду вказаних ухвал.
 
14.   Аналогічний правовий висновок викладено, зокрема, в ухвалі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 753/23412/17, ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 червня 2022 року в справі № 2/2218/3393/11, ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2022 року у справі № 754/5288/21, ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 грудня 2022 року у справі № 2-68/11, ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 грудня 2022 року в справі № 757/35696/15-ц, ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2024 року в справі № 462/1980/21 та інших.
 
15.   Отже, ОСОБА_1  подав касаційну скаргу на судове рішення (постанову Київського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року), яке не підлягає касаційному оскарженню.
 
16.   За приписами пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню. Також частина четверта статті 394 ЦПК України передбачає, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження.
 
17.   У рішенні ЄСПЛ у справі «Гарсія Манібардо проти Іспанії» від 15 лютого 2000 року зазначено, що спосіб, у який стаття 6 застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. ЄСПЛ зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом першим статтею 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12 липня 2001 року у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини»).
 
18.   Системне тлумачення статей 353, 389 ЦПК України свідчить про те, що законодавець свідомо виокремив випадки, в яких може бути оскаржена або конкретна процесуальна дія, або така конкретна дія і відмова в її вчиненні.
 
19.   Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала на те, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. 
 
20.   Згідно з положенням частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
21.   Стосовно касаційного оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 06 лютого 2025 року щодо відмови у роз`ясненні відповідної постановиапеляційного суду Верховний Суд виходить з принципу розумності, передбаченого пунктом 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України, який ґрунтується, зокрема на такій складовій як логічність.
 
22.   Якщо учасник судової справи звертається з заявою про роз`яснення відповідної постанови, а підставою заяви про роз`яснення судового рішення є фактично його незгода із змістом цього рішення з наведенням свого бачення того, який правовий висновок у цьому питанні є правильним, на думку цього учасника, що покладено також в аргументацію самої касаційної скарги щодо скасування відповідної постанови апеляційного суду, то у такому випадку цей учасник наводить аргументи касаційного оскарження безпосередньо постанови апеляційного суду, а не ухвали щодо відмови у його роз'ясненні. І це вказує на необґрунтованість касаційної скарги саме у частині касаційного оскарження відповідної ухвали апеляційного суду. У касаційній скарзі ОСОБА_1 містяться аргументи його незгоди із оскаржуваною постановою апеляційного суду, але відсутні аргументи з приводу мотивів безпосередньо самої оскаржуваної в касаційному порядку ухвали апеляційного суду, оскільки вона відповідно до умов ЦПК України не вирішувала та не могла вирішувати питання по суті спору, не є судовим рішенням, на підставі якого відкривається виконавче провадження, а отже не впливала на доступ до правосуддя. Тому у цій частині касаційна скарга є необґрунтованою.
 
23.   Відповідно до вимог статті 400 ЦПК України перегляд у касаційному порядку судових рішень Верховний Суд може здійснювати лише у межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, за певних виключень, які у цій справі не підтверджуються.
 
24.   Враховуючи наведене, оскільки  ОСОБА_1 , подав касаційну скаргу на судове рішення (постанова Київського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року), яке не підлягає касаційному оскарженню, а у частині касаційного оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 06 лютого 2025 року касаційна скарга є необґрунтованою, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
25.   Крім цього, Верховний Суд звертає увагу на те, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті провадження) виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України, тому не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 389-392 ЦПК України.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною першою статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
1.       Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року та на ухвалу Київського апеляційного суду від 06 лютого 2025 року.
 
1.       Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                /підпис/                          В. В. Пророк

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров