ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

17 липня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/26812/24	
(суддя Рищенко А.Ю., м.Дніпро)
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чередниченка В.Є. (доповідач),
                               суддів:  Шальєвої В.А., Іванова С.М.,     
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою  Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року у справі №160/26812/24 за позовом   ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 07 жовтня 2024 року звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі – відповідач-1), Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі – відповідач-2), згідно з яким просить суд:
- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 01.08.2024 року за №047150028078 про відмову у призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 ;
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яка полягає у нездійсненні переведення ОСОБА_1 ;
- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області:
- перевести на облік до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ОСОБА_1 ;
- здійснювати виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_1 за місцем його обліку як внутрішньо переміщеної особи з моменту його фактичного звернення, а саме з 25.06.2024 року.            
Позовна заява фактично обґрунтована тим, що позивач з 21.02.2014 року отримував пенсію по інвалідності в тимчасово окупованій Автономній Республіці Крим, з 2016 року призупинено виплату такої пенсії. Отримавши статус внутрішньо переміщеної особи, позивач звернувся із заявою про поновлення (призначення) пенсії за новим місцем проживанням, проте відповідачем протиправно відмовлено в її призначенні з підстав ненадання виписки з акта огляду МСЕК.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року позов задоволено частково.
Суд, визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 01.08.2024 року за №047150028078 про відмову у призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 .
Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у поновленні виплати пенсії за новим місцем проживання.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити повторний розгляд заяви ОСОБА_1 про взяття на облік та поновлення пенсії за віком відповідно та поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком за новим місцем проживання з 25.06.2024 року. У задоволенні іншої частини позову - відмовив.           
Рішення суду мотивовано тим, що неотримання пенсійної справи позивача з тимчасово окупованої території не є підставою для відмови у взяті позивача на пенсійний облік та у поновленні виплати пенсії по інвалідності за новим місцем проживання, яка була раніше призначена в 2014 році в АР Крим, виплата якої була припинена в 2016 році, та враховуючи подану заяву позивачем 25.06.2024 разом із доданими до неї документами, про те, що позивач є внутрішньо переміщеною особою. Пенсійний фонд зобов`язаний здійснити їх перевірку та винести обґрунтоване рішення відповідно до норм діючого законодавства.
          Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржило його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що враховуючи положення Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, яка підписана та набрала чинності 14.01.1993 року, не допускається отримання пенсії в декількох державах. Оскільки позивач став на облік як внутрішньо переміщена особа лише 07.02.2022 і 25.07.2024 подав заяву про поновлення виплати пенсії, позивачем не надано доказів про припинення виплати (отримання) пенсії в російській федерації. Також, відповідач зазначає про те, що основним документом, що необхідний для призначення пенсії в Україні є пенсійна справа, в якій зібрано всі документи і яка підтверджує, що в країні свого громадянства пенсіонер до переїзду в Україну одержував пенсію. Вказані документи, а також довідку про припинення виплати пенсії в країні громадянства пенсіонеру потрібно подати до органу Пенсійного фонду України за місцем свого постійного проживання.
Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, позивач зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
          Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
          Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 до грудня 2014 року проживав у АР Крим.
          З 29.01.2014 року ОСОБА_1 отримував пенсію по інвалідності, що підтверджується відомостями з Порталу Електронних послуг ПФУ (а.с.12).
          З 07.02.2022 позивач взятий на облік як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою №1249-5000427602 від 07.02.2022 року (а.с.10).
           25.06.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з питань призначення пенсії (а.с.19).
          Листом відповідача-2 від 23.07.2024 ОСОБА_1 повідомлено, що для вирішення питання про призначення пенсії по інвалідності позивачу слід звернутись до пенсійного органу з відповідною заявою та документами (а.с.20).
           25.07.2024 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії по інвалідності (а.с.23).
          Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №047150028078 від 01.08.2024 відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 , оскільки позивачем не надано виписки з акта огляду МСЕК (а.с.25).           Законність та обґрунтованість вищезазначеного рішення є предметом спору переданого на вирішення суду. 
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією для осіб з інвалідністю II та III груп від 43 років до досягнення особою 45 років включно - 10 років.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1    затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України    Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування    (далі - Порядок №22-1).
Пунктом 2.2 розділу ІІ Порядку №22-1 визначено, що до заяви про призначання пенсії по інвалідності додаються документи, перелічені в підпунктах 1-4 пункту 2.1 цього розділу.
Відповідно до підпунктів 1-4 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:
1) документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків;
2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного стажу роботи). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).
3) для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).
4) відомості про місце проживання особи.
При цьому, абзац другий пункту 2.2 розділу ІІ Порядку №22-1 визначає, що орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержану ним від МСЕК виписку з акта огляду МСЕК.
З викладеного вбачається, що позивач зобов`язаний був надати до органу, що призначає пенсію документи перелічені в підпунктах 1-4 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1, при цьому, за умовами зазначеного Порядку виписку з акта огляду МСЕК додає до заяви орган, що призначає пенсію, що отримується цим органом.
Зважаючи на те, що виписку з акта огляду МСЕК додає до заяви орган, що призначає пенсію, що отримується цим органом суд апеляційної інстанції вважає, що не надання позивачем такого документу до заяви про призначення пенсії не може бути підставою для відмови йому у реалізації права на призначення пенсії, а тому рішення №047150028078 прийнято не на підставі що передбачені Конституцією та законами України, як наслідок таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Судом апеляційної інстанції враховується і те, що позивачем було додано до заяви довідку до акта огляду МСЕК серії КР-12 №026710 від 29.01.2014 року згідно з якою позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності з дитинства з 29.01.2014 року безстроково (а.с.11).
При цьому, твердження відповідача про те, що основним документом, що необхідний для призначення пенсії в Україні є пенсійна справа, в якій зібрано всі документи суд апеляційної інстанції вважає безпідставним, оскільки спірним рішенням вирішувалася заява позивача від 25.07.2024 року про призначення пенсії по інвалідності (а.с.25), а не про поновлення раніше призначеної пенсії.
Слід зазначити й про безпідставність посилань скаржника на застосування до спірних відносин Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, яка підписана та набрала чинності 14.01.1993 року, оскільки АР Крим є тимчасово окупованою російською федерацією територією.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною постанові від 07.05.2024 року у справі №460/38580/22 дії зобов`язального характеру щодо розгляду заяви з призначення позивачу пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення позивачу пенсії.
Враховуючи те, що рішення №047150028078 є протиправним та підлягає скасуванню, колегія суддів вважає, що належним способом захисту порушеного права буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25 липня 2024 року про призначення пенсії по інвалідності, з урахуванням висновків суду зроблених у цій справі.
Щодо вимог позивача в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перевести на облік до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ОСОБА_1 та здійснювати виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_1 за місцем його обліку як внутрішньо переміщеної особи з моменту його фактичного звернення, а саме з 25.06.2024 року, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
          З матеріалів справи вбачається, що позивач з 07.02.2022 року взятий на облік як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою №1249-5000427602 від 07.02.2022 року (а.с.10).
Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб встановлює Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706-VII.
Тобто, реалізація прав встановлених законодавством для внутрішньо переміщених осіб передбачає інші умови та порядок призначення/продовження виплати соціальних виплат.
Доказів того, що позивач звертався до пенсійного органу як внутрішньо переміщена особа для реалізації права визначеного законом для таких осіб матеріали справи не містять, а тому і підстав для їх задоволення не має.
Поряд з цим, судом апеляційної інстанції враховується і те, що заяву позивача від 25.07.2024 року про призначення пенсії по інвалідності (а.с.25) прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області як територіальним органом Пенсійного фонду України за місцем фактичного проживання пенсіонера, згідно з вимогами пункту 1.1 розділу І Порядку №22-1 та передано до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області для вирішення заяви в порядку екстериторіальності.
При цьому, за умовами пункту 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.
Враховуючи зазначене, колегія суддів зробила висновок про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови, якою позов слід задовольнити частково.
Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -
                                                            ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області – задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року у справі №160/26812/24 – скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 01.08.2024 року за №047150028078 про відмову у призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25 липня 2024 року про призначення пенсії по інвалідності, з урахуванням висновків суду зроблених у цій справі.
У задоволенні іншої частини позову – відмовити.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
                     Повне судове рішення складено 17 липня 2025 року.    
   
Головуючий - суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов