ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/1413/25                                                     Суддя (судді) першої інстанції: Валентина ОРЛЕНКО

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  31 липня 2025 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
          Головуючого судді:                                                         Чаку Є.В., 
          суддів:                                                                              Сорочка Є.О., Коротких А.Ю.
                                                  
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

                                                       В С Т А Н О В И В :
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови в застосуванні спрощеної системи оподаткування; визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 12.06.2023 року №1846/АП/23-00-50-02-06 про відмову позивачу у реєстрації платником єдиного податку; зобов`язання Головного управління ДПС у Черкаській області внести до реєстру платників єдиного податку щодо ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , як платника єдиного податку, 2 група, з 01.07.2023.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління ДПС у Черкаській області щодо відмови у внесенні до Реєстру платників єдиного податку відомостей про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 , як платника єдиного податку ІІ групи з 01.07.2023. Зобов`язано Головне управління ДПС у Черкаській області внести до Реєстру платників єдиного податку відомості про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 , як платника єдиного податку ІІ групи з 01.07.2023. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким  відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. На думку апелянта, зазначене рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.  В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що станом на день подання заяви ФОП ОСОБА_1 , відповідно до ІКП,  у фізичної особи  була наявна заборгованість по земельному податку з фізичних осіб, у зв`язку з чим на підставі п.299.6 ст.299 та пп.8 п.291.5 ст.291 ПК України платнику було сформовано відмову від 12.06.2023 року №1846/АП/23- 00-50-02-06.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Позивач зазначив, що відповідач в апеляційній скарзі взагалі не вказав- які норми матеріального та процесуального права порушив суд виносячи судове рішення. 
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець.
09.06.2023 позивач до податкового органу подав заяву про обрання спрощеної системи оподаткування - друга група.
Листом від 12.06.2023 №1846/АП/23-00-50-02-06 відповідач відмовив позивачу в реєстрації платником єдиного податку та зазначив, що на дату подання заяви заявник має непогашений податковий борг з податку на землю.
На адвокатський запит    від 15.11.2024 за №15/11/2024, листом ГУ ДПС у Черкаській області від 19.11.2024 за №24333/6/23-00-50-03-04 надано представнику позивача копію листа від 12.06.2023 №1846/АП/23-00-50-02-06, в якому містяться відомості про відмову в реєстрації позивача платником єдиного податку ІІ групи.
Позивач, не погодившись з відмовою ГУ ДПС, звернулася з адміністративним позовом до суду.
Відповідно до приписів пунктів 291.2, 291.3 ст. 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених п. 297.1 ст. 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності. Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
За положеннями підпункту 298.1.1 пункту 298.1 статті 298 ПК України для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб`єкт господарювання подає до контролюючого органу за місцем податкової адреси заяву.
Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку регламентується стаття 299 ПК України,  пунктом 299.1 цієї статті встановлено, що реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.
Згідно з пунктом 299.3 статті 299 ПК України у разі відсутності визначених цим Кодексом підстав для відмови у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку контролюючий орган зобов`язаний протягом двох робочих днів від дати надходження заяви щодо переходу на спрощену систему оподаткування зареєструвати таку особу платником єдиного податку.
Таким чином, у разі надходження заяви суб`єкта господарювання контролюючим органом має бути прийняте рішення про реєстрацію такої особи платником єдиного податку у разі відсутності підстав для відмови у такій реєстрації.
Відповідно до пункту 299.5 статті 299 ПК України у разі відмови у реєстрації платника єдиного податку контролюючий орган зобов`язаний надати протягом двох робочих днів з дня подання суб`єктом господарювання відповідної заяви письмову вмотивовану відмову, яка може бути оскаржена суб`єктом господарювання у встановленому порядку.
Підставами для прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку є виключно:
1) невідповідність такого суб`єкта вимогам, встановленим статтею 291 цього Кодексу;
2) наявність у суб`єкта господарювання, який утворюється у результаті реорганізації (крім перетворення) будь-якого платника податку, непогашених податкових зобов`язань чи податкового боргу, що виникли до такої реорганізації;
3) недотримання таким суб`єктом вимог, встановлених підпунктом 298.1.4 пункту 298.1 статті 298 цього Кодексу.
Отже, Податковий кодекс України передбачає вичерпний перелік випадків, за наявності яких контролюючий орган відмовляє суб`єкту господарювання у реєстрації платником єдиного податку, що також зазначав Верховний Суд у своїх постановах, зокрема, але не виключно, від 24.01.2020 у справі №804/2506/16, від 19.04.2023 №640/25174/20. 
Підпунктом 291.5.8. пункту 291.5 статті 291 ПК України визначено, що не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп платники податків, які на день подання заяви про реєстрацію платником єдиного податку мають податковий борг, крім безнадійного податкового боргу, що виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).
В даній справі судом першої інстанції встановлено, що відповідачем відносно ОСОБА_1 було прийнято податкові повідомлення-рішення:
- від 07.10.2020 №1500-0417-2301, яким позивачу визначено податкове зобов`язання із земельного податку з фізичних осіб за 2020 рік у розмірі 785,95 грн.;
- від 16.03.2021 №61035-2403-2301, яким позивачу визначено податкове зобов`язання із земельного податку з фізичних осіб за 2021 рік у розмірі 785,95 грн.;
- від 19.08.2022 №800676-2403-2301 яким позивачу визначено податкове зобов`язання із земельного податку з фізичних осіб за 2022 рік у розмірі 864,55 грн.
В ході проведення звірки у 2024 році податкове повідомлення-рішення від 19.08.2022 №800676-2403-2301 було скасоване (відкликане), а інші два рішення-залишені без змін.
Згідно норм Податкового кодексу України платник податків після визначення контролюючим органом суми грошового зобов`язання має право оскаржити відповідне рішення цього органу. Якщо платник податків не ініціював процедуру оскарження рішення контролюючого органу протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, то сума податкового боргу такого платника вважається узгодженою і підлягає сплаті.
Судом встановлено, що податкове повідомлення-рішення від 07.10.2020 №1500-0417-2301 направлено 08.10.2020 за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому у самому ППР вказано податкову адресу позивача: АДРЕСА_2 .
Відповідно до абзацу 2 п. 45.1. ст. 45 ПК України податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.
Оскільки станом на час складання вказаного ППР позивач перебував у статусі фізичної особи, то й адресою для листування з ним є АДРЕСА_2 , а не адреса на яку фактично було направлено вказане податкове повідомлення-рішення.
Суд першої інстанції правильно зазначав, що доказів подання позивачем повідомлення до податкових органів про зміну податкової адреси відповідачем не надано, що дає суду підстави для висновку про неналежне вручення позивачу податкового повідомлення рішення від 07.10.2020 №1500-0417-2301. Отже, визначена в цьому рішенні контролюючого органу сума податкових зобов`язань не є узгодженою, тому не могла вважатись станом на 12.06.2023 податковим боргом позивача.
Щодо ППР від 16.03.2021 №61035-2403-2301, яким позивачу визначено податкове зобов`язання із земельного податку з фізичних осіб за 2021 рік у розмірі 785,95 грн., колегія суддів зазначає наступне.
Судом встановлено, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 грудня 2020 року у справі №712/3871/20 позов першого заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури Троцька Є. до Черкаської міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення міської ради, визнання незаконним та скасування запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з припиненням її державної реєстрації - задоволено.
Визнано незаконним та скасовано рішення Черкаської міської ради №2-5265 від 02.10.2019 року «Про передачу земельної ділянки у власність по АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_1 ».
Визнано незаконним та скасовано запис про державну реєстрацію права власності від 19.11.2019 під № 34252338 на земельну ділянку загальною площею 0,1 га (кадастровий номер земельної ділянки 7110136700:02:007:0043) по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Додатковим рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.06.2021 у справі №712/3871/20 суд вирішив, зокрема, доповнити абзац 3 резолютивної частини рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.12.2020 у справі №712/3871/20, виклавши його в наступній редакції:
«Визнати незаконним та скасовано запис про державну реєстрацію права власності від 19.11.2019 під № 34252338 на земельну ділянку загальною площею 0,1 га (кадастровий номер земельної ділянки 7110136700:02:007:0043) по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, припинивши за ним набуте право приватної власності на вказану ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно».
Постановою Черкаського апеляційного суду від 27.10.2021 у справі №712/3871/20 апеляційну скаргу адвоката Савченка С. В. в інтересах відповідача ОСОБА_1 та апеляційну скаргу Черкаської міської ради - задоволено частково. Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 грудня 2020 року - змінено, шляхом викладення мотивувальної частини в редакції цієї постанови, в решті рішення залишено без змін. 
Наведені вище обставини, як правильно зазначив суд першої інстанції, свідчать про те, що з дати набрання законної сили постановою суду апеляційної інстанції (27.10.2021)  позивач позбавлений права власності на земельну ділянку кадастровий номер 7110136700:02:007:0043,  а отже з 27.10.2021 на нього не може покладатись обов`язок щодо сплати земельного податку за увесь 2021 рік у загальному розмірі 785,95 грн.           Отже, визначена в ППР від 16.03.2021 №61035-2403-2301 сума податкових зобов`язань не могла вважатись станом на 12.06.2023 податковим боргом позивача та підлягала перегляду, оскільки з 27.10.2021 у позивача припинено право власності на земельну ділянку.
Колегія суддів враховує, що норми Податкового кодексу України не містять дієвого механізму своєчасного коригування розміру податку за землю, який нараховується контролюючими органами. При цьому відсутність обізнаності податкового органу про припинення права власності на землю, покладає саме на платника податків тягар відповідальності у вигляді сплати фактично неузгодженого податкового зобов`язання.           Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з частиною першої статті 17 Закону України "Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 20.10.2011 у справі "Рисовський проти України" (заява №29979/04) підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування", який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.
Також Європейський суд з прав людини у справі "Лелас проти Хорватії" зазначив, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати своєчасного виконання своїх обов`язків.  
Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки", "Ґаші проти Хорватії", "Трґо проти Хорватії").
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не було виконано обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення.
Суд першої інстанції правильно вказав, що позивача безпідставно було позбавлено спеціального права перебування на прощеній системі оподаткування, оскільки на 12.06.2023 - дату вирішення питання про наявність у позивача права перебувати на спрощеній системі оподаткування, останній вважався таким, що не мав податкового боргу.           Аналізуючи всі доводи апелянта, судова колегія також приймає до уваги висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для  часткового задоволення позову.
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області - залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя:                                                                 Є.В. Чаку

          Судді:                                                                                  Є.О.Сорочко

                                                                                                    А.Ю. Коротких