КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження:                                                        Доповідач - Ратнікова В.М.
33/824/3908/2025
                                      
                                       П О С Т А Н О В А
 
                            І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
        м. Київ                                                                                          Справа № 366/2288/24
 
         23  липня 2025 року  Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ - Ратнікової В.М.
 
при секретарі - Уляницькій М.В.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Харитончук Євгенії Валеріївни на постанову Іванківського районного суду Київської області від 26 серпня 2024 року в справі про  адміністративне правопорушення  за  ч.1 ст. 130  КУпАП відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
 
в с т а н о в и в :
 
Постановою Іванківського районного суду Київської області від 26 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1   в дохід держави судовий збір у розмірі 605, 60 грн.
 Не погоджуючись  із такою постановою суду першої інстанції, 27 червня 2025 року захисник ОСОБА_1 адвокат Харитончук Євгенія Валеріївна подала апеляційну скаргу, в якій просила суд скасувати постанову Іванківського районного суду Київської області від 26 серпня 2024 року та закрити провадження у справі.
Також в апеляційній скарзі просила суд про поновлення строку на апеляційне оскарження.
В обгрунтування доводів клопотання про поновлення строку на оскарження постанови зазначала, що ОСОБА_1 не викликався судом  перешої інстанції для розгляду справи. Вказувала на те, що матеріали справи не містять доказів того, що якимось чином його було повідомлено  судом про розгляд відносно нього суддею Іванківського районного суду Київської області Ткаченком Ю.В. справи про адміністративне правопорушення, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зазначала, що про наявність прийнятого відносно ОСОБА_1 рішення у вигляді постанови Іванківського районного суду Київської області від 26.08.2024 року ОСОБА_1 стало відомо лище після того, як йому 27.05.2025 року зателефонував працівник Іванківського відділу ВДВС та повідомив про наявність відкритого відносно нього виконавчого провадження щодо виконання постанови Іванківського районного суду Кивської області та про необхідність прибуття до Іванківського відділу ВДВС для отримання постанови про відкриття виконавчого провадження. Одразу після цього 27.05.2025 року між ОСОБА_1 та адвокатом Харитончук Є.В. було укладено договір про надання правової допомоги. 28.05.2025 року адвокатом Харитончук Є.В. до Іванківського районного суду Київської області було подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи N?366/2288/24. У зв?язку з тим, що справа перебувала в архіві, при цьому архіваріус звільнилась, з матеріалами справи адвокат Харитончук Є.В. ознайомилась лише 16.06.2025 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. 
Тобто, строк на оскарження проситьрахувати саме з 16.06.2025 року, оскільки, будучи неознайомленим зі змістом оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 фактично був позбавлений можливості  її оскаржити, так як копія постанови Іванківського районного суду Київської області від 26.08.2024 року йому не направлялась, докази її отримання ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні. Крім того,   ОСОБА_1 не міг з?ясовувати результати розгляду справи та витребувати копію оскаржуваної постанови, оскільки про день, час та місце розгляду справи він  судом першої інстанції не повідомлявся, про наявність відносно нього на розгляді у Іванківському районному суді Київської області матеріалів про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУ пАП йому нічого не було відомо, так як у його присутності протокол про адміністративне правопорушення не складався.
           За положенням  ст.287 КУпАП  постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.
Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно частини 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу- ст. 289 КУпАП.
Як вбачається з матеріалів справи, 26 серпня 2024 року Іванківським районним судом Київської області була ухвалена оскаржувана постанова.
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень, постанова Іванківського районного суду Київської області від 26 серпня 2024 року, була  надіслана до реєстру для оприлюднення: 25.09.2024року. Зареєстрована в реєстрі: 26.09.2024року . Забезпечено надання загального доступу: 27.09.2024 року .
В матеріалах справи відсутні докази повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи судом першої інстанції .
Як вбачається із супровідного листа Іванківського районного суду Київської області від 26.09.2024 року копію постанови суду від 26 серпня 2024 року у справі                       № 366/2288/24 було надіслано ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку за адресою : АДРЕСА_2 , однак в матеріалах справи відсутні докази отримання оскаржуваної постанови апелянтом.
Як вбачається  із розписки ( а.с. 16) захисник  ОСОБА_1 адвокат Харитончук Євгенія Валеріївна ознайомилася із матеріалами справи та отримала копію відеозапису 17. 06.2025 року.
Апеляційна скарга на постанову Іванківського районного суду Київської області від 26 серпня 2024 року була подана захисником 27.06.2025 року, тобто, протягом 10 днів з дня ознайомлення із оскаржуваною постановою.
З огляду на вище зазначені обставини та наявні у справі докази,  суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що причини пропуску  захисником ОСОБА_1 адвокатом Харитончук Євгенією Валеріївноюстроку на апеляційне оскарження постанови Іванківського районного суду Київської області від 26 серпня 2024 року,  слід визнати поважними та поновити  вказаний строк.
 Апеляційну скаргу захисник обґрунтовує тим, що  вважає оскаржувану постанову такою, що підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції, всупереч вимогам ст. 252 КУпАП, не забезпечив всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.
Зазначає, що матеріали справи не містять будь-яких відомостей, які б давали суду можливість зробити достовірний висновок про належне сповіщення ОСОБА_1 про день, час та місце розгляду справи. Внаслідок цього ОСОБА_1 не була належним чином забезпечена можливість  отримання  повістки про його виклик до судута він був позбавлений можливості брати у часть у розгляді справи,  надавати пояснення, докази та заперечення.
У зв?язку із зазначеним вважає, що суддею Іванківського районного суду Київської області було порушено вимоги статті 268 КУпАП,  так як справу про адміністративне правопорушення  було розглянуто за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності   ОСОБА_1 та за відсутності даних про його своєчасне сповіщення про місце і час розгляду справи, що у свою чергу позбавило його законної можливості скористатись правами, які згідно зі статтею 268 КУпАП надаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, правом знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права.
Згідно з п.2 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, огляду на стан сп?яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп?яніння згідно з ознаками такого стану. 
Відповідно до п.3 розділу 1 зазначеної Інструкції ознаками алкогольного (наркотичного) сп?яніння є запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. 
В протоколі про адміністративне правопорушення та постанові Іванківського районного суду Київської області зазначено, що 24.07.2024 року, о 16 год. 27 хв., в с. Сукачі по вул. Шевченка, ОСОБА_1  керував транспортним засобом DONGFENG б/н з явними ознаками алкогольного сп?яніння, а саме: почервоніння обличчя, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук). Від освідування на встановлення ступеня алкогольного сп?яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився на службову відеокамеру. 
При цьому, як вбачається з відеозапису під назвою                                                                         «2024-0724_162720_0000000_000000_0082», який наявний в матеріалах справи, поліцейським на місці зупинки не було повідомлено ОСОБА_1 жодної із перелічених у протоколі про адміністративне правопорушення ознак алкогольного сп?яніння, що свідчить про те, що були відсутні правові підстави, які б вказували на необхідність у проходженні ним огляду на стан алкогольного сп?яніння на місці зупинки чи у медичному закладі. 
Окрім того, вважає, що долучений до  справи  відеозапис події  є недопустимим доказом у справі. 
Відповідно до п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 р. за N? 28/32999 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов?язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення. Відсутність даних про технічні характеристики засобу фіксації за допомогою якого здійснено фото, або відео зйомку результати такої фіксації є недопустимими доказами (висновки ВС/КАС N? 428/2769/17 від 24.01.2019, ВС/КАС, справа N?524/5536/17, 15.11.18).
Апелянт вважає, що відеозапис який наявний в матеріалах справи, не може бути належним доказом у справі, оскільки складається з двох відео, на одному з яких зафіксовано як ОСОБА_1 здійснював рух транспортним засобом та спілкувався з працівниками поліції, а на іншому, як він вже йшов  вулицею і працівники поліції, пост фактум, повідомили його про те, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення. 
Вважає, що відсутність безперервного відеозапису події ставить під сумнів законність проведених поліцейськими процесуальних дій, оскільки фактично відсутня фіксація відмови ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного спяніння, та фіксація того, яким чином, встановлювались анкетні дані та перевірялась особа ОСОБА_1 . 
В постанові про адміністративне правопорушення та в протоколі зазначено адресу місця проживання ОСОБА_1 - АДРЕСА_2 (місце де його було виявлено, тобто, місце вчинення правопорушення), при цьому працівниками поліції не з`ясовувалось його дійсне місце проживання. 
Згідно довідки Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області N?971 року від 14.05.2025 року, оригінал якої долучається до апеляційної скарги, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 
В судовому засіданні  апеляційного суду захисник  ОСОБА_1 адвокат  Харитончук  Євгенія Валеріївна  повністю підтримала доводи апеляційної скарги та просила скаргу задовольнити.
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1   в судове засідання не з`явився. Про день та час розгляду справи  апеляційним судом повідомлений у встановленому законом  порядку, а тому суд вважає можливим розгляд справи у його відсутності .
Представник Київської міської прокуратури в судове засідання не з`явився. Про день та час розгляду справи  апеляційним судом прокуратура повідомлена у встановленому законом порядку, а тому суд вважає можливим розгляд справи у відсутності представника прокуратури.
Заслухавши доповідь судді  Ратнікової В.М., пояснення захисника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до  вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та, накладаючи на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, суд першої інстанції  зазначав, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення підтверджується:
 протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 277753 від 24.07.2024 року;
відеозаписом із нагрудної камери поліцейського від 24.07.2024 року, яким підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:
 виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;
 не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за  відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП визначена адміністративна відповідальність також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у  встановленому  порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року                   № 1452/735.
Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції  у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті  266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами,   огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Тобто, встановлений порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, за наявності ознак, передбачає певний алгоритм дій, який визначений ст.266 КУпАП та Інструкцією, при цьому медичний огляд проводиться лікарем закладу охорони здоров`я, а огляд на місці - поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.
Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного  сп`яніння   є підставою для притягнення  його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У відповідності до вимог ст. 278 КУпАП, суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, передбачені вказаною статтею, у тому числі і питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.
 Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД                         № 277753 складеного інспектором СРПП  ВП №1 Вишгородського РУП старшим лейтенантом поліції Слободян М.В., 24 липня 2024 року, о 16 год. 27 хв., в с. Сукачі по вул. Шевченка, Вишгородського району водій  громадянин ОСОБА_1 керував «DONGFENG», б/н з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: почервоніння обличчя, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук. Від освідування  на встановлення ступеню алкогольного  сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився на службову камеру, чим порушив п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
Із відеозапису з нагрудної камери працівника поліції (2024_0724_162720_0000000_000000_0082) вбачається, що працівниками поліції було подано звуковий сигнал для зупинки  трактора «DONGFENG», який рухався дорогою, однак водій повернув направо у двір будинку ( час відео 00:04).
Пізніше водій вийшов із двору.
Працівник поліції повідомив, що здійснюється перевірка документів, на що водій зазначив, що із собою їх не возить ( час на відео 00:51).
На запитання працівника поліції, чи трактор належить водію, останній повідомив, що так ( час на відео 00:57).
На запитання працівника поліції, чого немає номерів на транспорті, останній відповів, що немає оскільки він не придумав куди їх чіпляти ( час на відео 01:02).
В подальшому працівниками поліції було встановлено особу водія ( час на відео 01:57).
На запитання працівника поліції, чи вживав водій щось сьогодні,  останній відповів, що «пивка канєшно», зробили роботу, попили пива та загнав прицепа» ( час на відео 02:14).
На запитання працівника поліції, чи буде водій проходити огляд на приладі Драгер, чи в лікарні, останній відповів, що чого проходити, він тільки в дворі покатався трактором ( час на відео 02:22).
Працівник поліції вдруге запропонував  ОСОБА_1 пройти освідування на приладі Драгер, у закладі охорони здоров'я або водій має право відмовитися, однак у разі відмови складається протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП, на що водій сказав, яка причина, на що працівник поліції повідомив, що зупинка відбулася у зв'язку із відсутністю номерного знаку  на транспортному засобі( час на відео 02:49).
Водій на вказане пішов у двір  та запитання працівника поліції, чи відмовляється він від проходження огляду, водій проігнорував ( час на відео 03:39).
Працівник поліції повідомляє, що відносно водія буде складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП оскільки водій уникає від відповіді, що розцінюється працівником поліції як відмова ( час на відео 04:03).
Із відеозапису з нагрудної камери працівника поліції (2024_0724_164335_0000000_000000_0083) вбачається, що працівники поліції запитали у ОСОБА_1 , чи буде останній ознайомлюватися із протоколом за ч. 1 ст. 130 КУпАП, на що останній зазначив, що покажіть мені відео, що я керував транспортним засобом, та зазначив, що керував його брат, а він вийшов поспілкуватися.
На повторне запитання працівника поліції, чи буде водій ознайомлюватися із протоколом, останній зазначив, що не розуміє для чого, він не керував транспортним засобом ( час на відео 01:40)
Аналізуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення  ОСОБА_1  п. 2.5  ПДР України та  про наявність  підстав для  притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду справи.
          Доводи апеляційної скарги захисника  про те, щоматеріали справи не містять будь-яких відомостей, які б надавали суду  можливість зробити достовірний висновок про належне сповіщення ОСОБА_1 про день, час та місце розгляду справи судом першої інстанції, а тому вважає, що суддею Іванківського районного суду Київської області було порушено вимоги статті 268 КУпАПта здійснено  розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та за відсутності даних про його своєчасне сповіщення про місце і час розгляду справи, що у свою чергу позбавило його законної можливості скористатись правами, які згідно зі статтею 268 КУпАП надаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, правом знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, суд апеляційної інстанції відхиляє з огляду на те, що вказане не є  у даному випадку підставою для скасування правильного по суті   судового рішення у даній справі,  так  як  доводи та міркування   у даній справі були викладені  захисником ОСОБА_1 адвокатом  Харитончук  Є.В. у поданій апеляційній скарзі, яка була прийнята та розглянута судом апеляційної інстанції. В суді апеляційної інстанції  захиснику Харитончук Є.В. було надано можливість надати суду   свої   міркування, доводи та заперечення та забезпечено  захист  інтересів    ОСОБА_1 та його   доступ до суду. Проте доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, ОСОБА_1 та його захисником суду не надано.
Доводи апеляційної скарги  про те, що апелянт вважає, що відеозапис події,  який наявний в матеріалах справи, не може бути належним доказом оскільки складається з двох відео, на одному з яких зафіксовано як ОСОБА_1 здійснював рух транспортним засобом та спілкувався з працівниками поліції, а на іншому, як він вже йшов і працівники поліції, пост фактум, повідомили його про те, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, отже, відсутність безперервного відеозапису ставить під сумнів законність проведених поліцейськими процесуальних дій оскільки фактично відсутня фіксація відмови ОСОБА_1  від пропозиції пройти огляд на стан алкогольного спяніння, суд апеляційної інстанції відхиляє, з огляду на наступне.
Відповідно до ст.251 КУпАП  доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, ст. 251 КУпАП  встановлені джерела доказів у справах про адміністративні правопорушення. При цьому, вказаною  нормою закону не встановлено вичерпний перелік  документів чи інших джерел інформації, які можуть бути доказами.
Таким чином, відеозапис події з боді камер поліцейських, що міститься в матеріалах справи та який містить фактичні дані щодо обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, є належним доказом у справі про адміністративне правопорушення, як це передбачено ст. 251 КУпАП.
  З вказаного   відеозапису чітко вбачається, що на ньому зафіксовано, що водій ОСОБА_1 пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер та у медичному закладі двічі проігнорував, та взагалі пішов із місця зупинки до себе у двір.
Підстави вважати вказаний відеозапис неналежним та недопустимим доказом у суду апеляційної інстанції відсутні, оскільки на ньому зафіксовані процесуальні дії, що підтверджують відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у запропонований поліцейським спосіб. 
Посилання апелянта на те, що відеозапис не є безперервним, а тому не є належним доказом у справі, суд апеляційної інстанції відхиляє з огляду на наступне.
          Відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 року, зареєстрованого в МЮ України за № 28/322999 від 11.01.2019 року, портативний відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища.
            Разом з тим, ні діючим законодавством, ні вищезазначеною Інструкцією не передбачено приєднання до матеріалів адміністративного провадження повного відеозапису з початку виконання службових обов`язків поліцейським. В даному випадку, до матеріалів адміністративного провадження приєднані ті частини запису, які стосуються безпосередньо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння
 Окрім того, вказаний відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та  наведеними  в  даній  постанові доказами і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про доведеність вини   ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
          Всі інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Такі доводи апелянта не спростовують встановлених обставин, а також того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у  зв`язку  з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 2 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 адвоката Харитончук Євгенії Валеріївни.
Керуючись, ст. 294 КУпАП,  апеляційний  суд, -
                                          п о с т а н о в и в :
Поновити захиснику ОСОБА_1 адвокату Харитончук Євгенії Валеріївні строк на апеляційне оскарження постанови Іванківського районного суду Київської області від 26 серпня 2024 року.
        Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Харитончук Євгенії Валеріївни залишити без задоволення.
Постанову Іванківського районного суду Київської області від 26 серпня 2024 року залишити без змін.
Постанова   апеляційного суду  набирає законної сили  негайно після її  винесення, є остаточною  й оскарженню не підлягає.  
 
Суддя: