ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України

04 липня 2025 року
м. Харків

справа № 636/2102/25
провадження № 22-ц/818/2885/25

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого - Пилипчук Н.П.,
суддів колегії – Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Харківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», в особі Мусєвіч Тетяни Володимирівни на ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 17 березня 2025 року, постановлену суддею Карімовим І.В., 

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Газорозподільні мережі України» звернулися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 17 березня 2025 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою ТОВ «Газорозподільні мережі України» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості.

В апеляційній скарзі представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» просить скасувати ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 17.03.2025 року по цивільній справі № 636/2102/25 та направити справу до суду першої інстанції
для розгляду заяви про видачу судового наказу.

Вважає зазначену ухвалу такою, що не відповідає фактичним обставинам справи через неповноту встановлення обставин, які мають значення для вирішення справи. Зазначає, що заявник при зверненні до суду надав фінансовий стан за особовим рахунком № НОМЕР_1  споживача ОСОБА_1  за адресою:  АДРЕСА_1  в якому відображені дані про фактичне споживання природного газу за газовий рік, кількість газу спожитого помісячно та сума заборгованості. Також на підтвердження щодо належності боржнику житла, по якому нарахований борг Заявником до заяви про видачу судового наказу були надані докази, а саме: - Копія паспорту та РНОКПП Боржника (для суду); - Копія договору купівлі-продажу та витягу про державну реєстрацію правочинів від 24.12.2010р. (для суду) (містяця у матеріалах справи). Проте судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам які були надані до суду Заявником.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно приписів ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу (п. 1 ч. 1 ст. 353 ЦПК) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч.9 ст.165 ЦПК України у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи – боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Встановлено, що ТОВ «Газорозподільні мережі України» звернулися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Вимоги до форми і змісту заяви про видачу судового наказу встановлені ст. 163 ЦПК України, а саме, заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

У заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: 1) заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу; 2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу; 4) наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу; 5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; 6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; 7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті; 8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; 9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Суддя з метою визначення підсудності, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місце знаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (ч. 4 ст. 165 ЦПК України).

У разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника (ч. 5 ст. 165 ЦПК України).

Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання (перебування) особи відповідного звернення суду (ч. 6 ст. 165 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції направив запит до відділу реєстрації місця проживання особи Чугуївської міської ради.

Згідно інформації з відділу реєстрації місця проживання особи Чугуївської міської ради Харківської області від 17.03.2025 року ОСОБА_1 не значиться зареєстрованим на території Чугуївської міської територіальної громади.

Колегія суддів звертає увагу на те, що суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру (ч. 7 ст. 165 ЦПК України).

Згідно відповіді № 1239962 з Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Саме ця адреса була зазначена заявником у заяві про видачу судового наказу.

Враховуючи викладене, висновок місцевого суду щодо неможливості встановлення зареєстрованого місця проживання боржника є безпідставним, зважаючи на наявність у матеріалах справи доказів щодо місця реєстрації боржника.

Отже, у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для відмови у видачі судового наказу на підставі ч.9 ст. 165 ЦПК України.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду не може вважатись законною та обґрунтованою, оскільки відсутні докази на підтвердження наявності підстав для зупинення провадження у справі, які передбачені змістом п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, тому оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 374, 379 ч. 1 п. 4, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Харківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», в особі Мусєвіч Тетяни Володимирівни– задовольнити.

Ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 17 березня 2025 року  скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий –                                                              Н.П. Пилипчук

Судді –                                                                 О.Ю. Тичкова 

                                            Ю.М. Мальований