ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
19 серпня 2025 року
м. Київ
 
справа № 522/8041/17
провадження № 51-917 км 25
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати 
Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
 
головуючого судді                                              ОСОБА_1 ,
суддів:                                                                     ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання                         ОСОБА_4 ,
прокурорів                                                      ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
                                                                                   ОСОБА_7 (у режимі 
відеоконференції)
 
розглянув у відкритому судовому засіданні провадження за касаційною скаргою (зі змінами і доповненнями) прокурора на ухвалу Одеського апеляційного суду від 04 грудня 2024 року, якою повернуто його апеляційну скаргу на окрему ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12 липня 2024 року у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_8 .
 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Приморський районний суд м. Одеси ухвалою від 12 липня 2024 року на підставі ст. 49 Кримінального кодексу України (далі - КК) звільнив ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 294, ч. 2 ст. 28 - ст. 340 КК, у зв`язку із закінченням строків давності.
Окремою ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12 липня 2024 року доведено до відома керівника Одеської обласної прокуратури про виявлені у цьому кримінальному провадженні порушення з метою їх недопущення в майбутньому та вжиття з цього приводу відповідних заходів.
Не погоджуючись із цим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу.
Одеський апеляційний суд ухвалою від 04 грудня 2024 року на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) повернув зазначену апеляційну скаргу.
 
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд апеляційної інстанції:
- безпідставно повернув його апеляційну скаргу через пропуск строку апеляційного оскарження, так як він подав її до суду першої інстанції 09 вересня 2024 року після отримання повного тексту;
- не врахував того, що:
- в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості про належне повідомлення учасників про дату та час проголошення повного тексту ухвали місцевого суду;
- резолютивна частина ухвали від 12 липня 2024 року не була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, повний текст цієї ухвали оприлюднений лише 21 серпня 2024 року; 
- оскаржувана ухвала суду першої інстанції надійшла до Одеської обласної прокуратури без відповідного реєстраційного номеру вихідної кореспонденції лише 02 вересня 2024 року, тобто з порушенням визначених ч. 1 ст. 535 КПК строків звернення до виконання судового рішення;
- формально поставився до розгляду його клопотання та постановив рішення з істотним порушенням КПК.
У доповненнях і змінах до касаційної скарги прокурор стверджує про те, що саме необізнаність сторони обвинувачення про час та дату проголошення повного тексту ухвали суду першої інстанції стала тією об`єктивною і непереборною обставиною, яка перешкодила прокурору своєчасно отримати копію ухвали й звернутись з апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції.
 
Позиції учасників судового провадження
Прокурори підтримали касаційну скаргу та просили її задовольнити.
Мотиви Суду
За змістом ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, тобто таке порушення, яке згідно з вимогами ч. 1 ст. 412 цього Кодексу перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. 
Вимогами ст. 370, ч. 2 ст. 418 КПК встановлено, що ухвала суду апеляційної інстанції повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою. 
Положеннями ст. 24 КПК визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Приписи КПК про строки регламентують їх тривалість, порядок обчислення та наслідки закінчення цих строків. У кримінальному процесуальному законодавстві України строки встановлюються, продовжуються і поновлюються. Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення. При визначенні початку обчислення строку важливо точно знати момент, з якого починається його перебіг.
Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК, якщо апеляційну скаргу подано після закінчення встановленого законом терміну й особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення строку, або суд апеляційної інстанції за заявою цієї особи не знайде підстав для його поновлення, така скарга підлягає поверненню.
Під час перевірки матеріалів провадження колегія суддів касаційного суду дійшла висновку про необґрунтоване застосування судом апеляційної інстанції вищезазначених положень процесуального закону з огляду на таке.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК апеляційна скарга на інші ухвали суду першої інстанції може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення.
За загальним правилом цей строк обчислюється з моменту оголошення судового рішення. Виключенням із цього правила є випадок, коли ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує. У такому разі строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Вимогами ч. 1 ст. 117 КПК визначено, що за клопотанням заінтересованої особи пропущений із поважних причин строк має бути поновлений ухвалою слідчого судді, суду.
Так, Приморський районний суд м. Одеси ухвалою від 12 липня 2024 року звільнив ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 294, ч. 2 ст. 28 - ст. 340 КК, на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності.
Також окремою ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12 липня 2024 року доведено до відома керівника Одеської обласної прокуратури про виявлені в цьому кримінальному провадженні порушення з метою їх недопущення в майбутньому та вжиття з цього приводу відповідних заходів.
Судовий розгляд зазначеного кримінального провадження здійснювався з викликом учасників провадження.
12 липня 2024 року в присутності прокурора ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_10 було оголошено резолютивну частину ухвали Приморського районного суду м. Одеси щодо звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності. Повний текст ухвали суд проголосив 17 липня 2024 року.
Також суд повідомив про постановлення окремої ухвали на адресу керівника Одеської обласної прокуратури через процесуальні порушення, виявлені при розгляді даного кримінального провадження.
Прокурор, не погоджуючись із окремою ухвалою, 09 вересня 2024 року звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної ухвали. Своє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження прокурор обґрунтував тим, що головуючий суддя Приморського районного суду м. Одеси за результатом розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 оголосив резолютивну частину ухвали про звільнення останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та окрему ухвалу, про зміст якої він дізнався через тривалий проміжок часу.
Суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні вказаного клопотання, покликаючись на те, що сторона обвинувачення була присутня під час судового розгляду провадження 12 липня 2024 року, прокурор ОСОБА_7 був обізнаний про прийняття вказаних ухвал у цьому кримінальному провадженні, тому суд першої інстанції не мав обов`язку направляти стороні копію судового рішення. 
Також апеляційний суд зауважив на відсутності даних про звернення прокурора із заявою про отримання копії судового рішення та неможливість його  отримання.
Відтак суд апеляційної інстанції не визнав причини пропуску строку на апеляційне оскарження окремої ухвали від 12 липня 2024 року поважними та повернув апеляційну скаргу прокурора.
Колегія суддів касаційного суду не погоджується з такою позицією суду апеляційної інстанції, оскільки він не здійснив всебічного дослідження матеріалів провадження, що у свою чергу призвело до істотного порушення вимог КПК (ч. 1 ст. 412 КПК).
Як убачається з матеріалів провадження, прокурор брав участь у розгляді кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 й був на оголошенні резолютивної частини ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 12 липня 2024 року, під час якого головуючий суддя проголосив про те, що повний текст цієї та окремої ухвал будуть оголошені 17 серпня 2024 року (без зазначення часу).
У цьому випадку останнім днем подачі апеляційної скарги було 19 липня 2024 року.
Прокурор 09 вересня 2024 року подав апеляційну скаргу з клопотанням про визнання поважною причину пропуску строку на апеляційне оскарження вказаної ухвали та його поновлення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК.
У своєму клопотанні прокурор указував на те, що оскаржувана ним ухвала надійшла до Одеської обласної прокуратури лише 02 вересня 2024 року, а тому через необізнаність з мотивами прийнятого рішення сторона обвинувачення була позбавлена можливості звернутись з апеляційною скаргою у строк, визначений КПК. 
Проте суд апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду не зважив на ці обставини та не надав належної оцінки доводам, висловленим прокурором на обґрунтування поважності причин пропуску процесуального строку у заявленому ним клопотанні.
Крім того, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що окремого тексту резолютивної частини окремої ухвали, складеної в порядку ст. 376 КПК, в матеріалах кримінального провадження немає.
До того ж суд першої інстанції забезпечив доступ до повного тексту окремої ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень через значний проміжок часу після її постановлення.
З огляду на викладене, Суд уважає, що суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, а тому касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду апеляційної інстанції на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК - скасуванню із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого суду необхідно врахувати викладене та постановити законне й обґрунтоване судове рішення.
Керуючись статтями 441, 442 КПК, Суд
постановив:
касаційну скаргу прокурора (зі змінами і доповненнями) задовольнити.
Ухвалу Одеського апеляційного суду від 04 грудня 2024 року, якою повернуто його апеляційну скаргу на окрему ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12 липня 2024 року у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
 
            Постанова набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                             ОСОБА_2                           ОСОБА_3