КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

Справа № 756/6448/23
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/11978/2025
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
27 серпня 2025 року                                                                                               м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Судді - доповідача: Слюсар Т.А. 
Суддів:  Голуб С.А., Таргоній Д.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 13 травня 2025 року у складі судді Майбоженко А.М.,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння,-
 
                                                           В С Т А Н О В И В :
 
У травні 2023 року ОСОБА_2 звернулась у суд із позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння.
 
У травні 2025 року ОСОБА_1 подав зустрічний позов до ОСОБА_2 , ПрАТ «Трест Київміськбуд-1», ТОВ «Столиця-Інвест», Департаменту комунальної власності міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ОСОБА_4 , ТОВ «Хлібний», третя особа: Комунальне підприємство Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» про визнання недійсними договорів про інвестування, свідоцтв про право власності, витребування майна, припинення права власності.
 
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 13 травня 2025 року визнано зловживанням процесуальними правами подання ОСОБА_1 зустрічної позовної заяви. Стягнуто з ОСОБА_1 штраф у розмірі 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 30 280 грн в дохід Державного бюджету України. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 повернуто особі, яка її подала.
 
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає ухвалу суду незаконною, необґрунтованою, такою, що суперечить нормам процесуального та матеріального права, просить її скасувати та ухвалити рішення про прийняття зустрічної позовної заяви до розгляду та об`єднати у одне провадження з первісним позовом ОСОБА_2 . 
 
Посилається на неврахування судом тієї обставини, що обидва позови  взаємопов`язані та їх спільний розгляд є доцільним у цій справі.

У відзиві на позовну заяву адвокат Іоффе А.Ю. в інтересах ОСОБА_2 просив ухвалу як законну та обґрунтовану залишити без змін, оскільки зустрічний позов подано уже втретє, що є зловживанням процесуальними правами, а тому провив ухвалу суду залишити в силі.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
 
Згідно вимог ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
 
Частиною 13 статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Оскільки предметом апеляційного оскарження є ухвала суду про повернення зустрічної позовної заяви, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача,  вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
 
Як вбачається з матеріалів справи, у травні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння (а.с. 1-60 т.1).
 
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 31 травня 2023 року відкрито провадження у вказаній справі, призначено підготовче судове засідання на 25 липня 2023 року. 
 
В ухвалі роз`яснено, що не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті, відповідач має право надіслати відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову до суду з підтвердженням направлення позивачу, іншому відповідачу та третій особі у справі копії відзиву та доданих до нього документів. За приписами ч. 1 ст. 193 ЦПК України у строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов (а.с. 66 т.1).
 
04 вересня 2023 року ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи (а.с. 79 т.1).
 
Відповідно до розписки копію ухвали та позовної заяви ОСОБА_1 отримав 07 вересня 2023 року (а.с. 134 т.1).
 
У судовому засіданні 07 вересня 2023 року відповідачем подано суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 про визнання недійсними свідоцтв про право власності, визнання незаконними і скасування наказів, визнання недійсним актів приймання-передачі, визнання недійсними договорів інвестування, відновлення становища, яке існувало до порушення (а.с. 136-154 т.1).
 
У судовому засіданні 12 жовтня 2023 року, в якому був присутній відповідач, ухвалою, яка занесена до протоколу судового засідання, відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви (а.с. 123-124 т.1 ).
 
09 вересня 2024 року відповідач вдруге подав до суду зустрічний позов до ОСОБА_2 , ПрАТ «Трест Київміськбуд-1», Виконавчого органу Оболонської районної у місті Києві ради (Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації), Департаменту комунальної власності міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), треті особи: ТОВ «Столиця-Інвест», ОСОБА_4 , Комунальне підприємство Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» про визнання недійсними свідоцтв про право власності, визнання незаконними і скасування наказів, визнання недійсним актів приймання-передачі, визнання недійсними договорів інвестування, відновлення становища, яке існувало до порушення (а.с. 133-150 т.3).
 
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2024 року визнано зловживанням процесуальними правами подання ОСОБА_1 зустрічної позовної заяви та повернуто її відповідачу з підстав пропуску строку на її подання (а.с. 174-178 т. 3).
 
Постановою Київського апеляційного суду від 26 лютого 2025 року ухвалу суду першої інстанції від 29 жовтня 2024 року залишено без змін (а.с. 13-18 т.4).
 
12 травня 2025 року відповідач втретє звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 , ПрАТ «Трест Київміськбуд-1», ТОВ «Столиця-Інвест», Департаменту комунальної власності міста Києва Виконавчого органу ТОВ «Хлібний», третя особа: Комунальне підприємство Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» про визнання недійсними договорів про інвестування, свідоцтв про право власності, витребування майна, припинення права власності (а.с. 40-79 т. 4).
 
Постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевий суд обґрунтовано врахував дату відкриття провадження у справі та строк подання зустрічного позову, а також те, що судом уже двічі вирішувалось питання щодо прийняття зустрічної позовної заяви з іншим складом учасників та у схожій редакції вимог.
 
Районний суд також вважав, що пред`явлення зустрічного позову втретє за таких обставин є нічим іншим як спробою затягнути її розгляд або перешкодити йому, внаслідок чого буде порушено положення законодавства про завдання та основні засади цивільного судочинства.
 
Крім того дії відповідача суд розцінив як такі, що спрямовані на перешкоджання розгляду справи, оскільки використовуючи надане йому процесуальним законом право на подання зустрічного позову, він створює перешкоди у своєчасному вирішенні справи на підставі аналізу зібраних у справі доказів, які подані обома сторонами на обґрунтування своїх вимог і заперечень, а тому визнав зловживанням процесуальними правами подання ОСОБА_1 зустрічної позовної заяви, оскільки відповідач втретє звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 .
 
Колегія суддів погоджується з даним висновком місцевого суду з наступних підстав.
 
Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина перша та друга статті 2 ЦПК України).
 
У пункті 11 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачено, що неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства.
 
Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
 
За змістом статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
 
Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.
 
Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.
 
Відповідно до вимог статті 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.
 
Отже, у даній справі вбачається подання зустрічної позовної заяви, ураховуючи, що питання щодо відмови у прийнятті такої зустрічної позовної заяви вже було вирішено судом.
 
Тобто встановлені судом першої інстанції обставини повторного звернення із заявою, яка вже була вирішена судом, прямо передбачені як підстава для визнання таких дій зловживанням процесуальними правами.
 
Таким чином суд першої інстанції дав вірну оцінку діям відповідача, визнавши зловживанням процесуальними правами подання втретє зустрічного позову до позивачки, що спрямоване на свідоме, невиправдане затягування судового процесу та дійшов висновку про повернення зустрічної позовної заяви відповідачу.
 
 Встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій. Інститут строків у цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
 
Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 01 листопада 2023 року у справі № 686/15112/22.
 
Встановивши, що відповідач зловживає процесуальними правами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що зустрічна позовна заява підлягає поверненню.
 
Апеляційна скарга не містить доводів, які спростовують правильність встановлення судом обставин зловживання стороною процесуальними правами, та доводів, що спростовують право суду застосовувати до такого учасника справи заходи процесуального примусу у обраний судом спосіб.
 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
 
Згідно ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу, а судове рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам,  послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом.
 
 За таких умов підстави для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381  ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 13 травня 2025 року залишити без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач:                 

Судді: