УХВАЛА
 
28 липня 2025року
м. Київ
 
справа № 670/430/23
провадження № 61-8619ск25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Пархоменка П. І., розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 12 березня 2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 21 травня 2025 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро» про виплату орендної плати, скасування та вилучення відомостей з Державного реєстру платників податків,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Енселко Агро» про зобов`язання провести виплату орендної плати, скасування та вилучення відомостей з Державного реєстру платників податків, в якому просила зобов`язати відповідача провести виплату ОСОБА_1 коштів за оренду земельної ділянки кадастровий номер 6820685000:08:004:0118 за 2022 рік в розмірі 7 513,05 грн та 919,26 грн; вилучити суми з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела виплачених доходів та утримання податків про виплачені доходи за 2022 рік, а саме за вересень 2022 року - 7513,05 грн, за жовтень 2022 року - 919,26 грн, за листопад 2022 року - 6 087,06 грн, за грудень 2022 року - 7 174,50 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно з договором оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6820685000:08:004:0118, укладеного 05 листопада 2015 року позивачці ОСОБА_1 не виплачена орендна плата відповідачем ТОВ «Енселко-Агро» за 2022 рік. Також відповідачем внесено відомості до державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела виплачених доходів та утримання податків за 2022 рік, які позивач фактично не отримувала. 
Рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 12 березня 2025 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 21 травня 2025 року, у задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про зобов`язання провести виплату орендної плати за 2022 рік, суди виходили з необґрунтованості позовних вимог, оскільки з наданих сторонами доказів плата відповідачу за користування земельною ділянкою була виплачена в натуральній та грошовій формі. Відповідач не повноважний вносити або вилучати з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків інформацію про джерела виплачених доходів та утримання податків, а тому такі вимоги пред`явлені до неналежного відповідача. Обов`язок щодо ведення зазначеного реєстру покладено на Державну податкову службу України.
03 липня 2025 року засобами поштового зв'язку ОСОБА_1 подала  до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувані рішення та задовольнити її позовні вимоги.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Конституційний Суд України 22 листопада 2023 року ухвалив Рішення у справі 
№ 10-р(ІІ)/2023 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пунктів 1, 5 частини шостої статті 19, пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема, визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. У пунктах 7.6. - 7.8. Рішення вказано, що Європейський суд із прав людини послідовно обстоює позицію, що для розуміння змісту обмежень права на доступ до суду, гарантованого статтею 6 Конвенції, є потреба у врахуванні ролі касаційних судів та визнанні того, що умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги; застосування визначеного у національному праві критерію ratione valoris для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою з огляду на саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості. Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів. Тому внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики.
Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про виплату орендної плати, скасування та вилучення відомостей з Державного реєстру платників податків.
Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).
Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції.
Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.
З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
Справа є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Таким чином, оскаржені судові рішення прийняті у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 12 березня 2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 21 травня 2025 року у справі № 670/430/23.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                     Є. В. Краснощоков
 
Д. А. Гудима
 
П. І. Пархоменко