Номер провадження: 22-ц/813/3832/25 
Справа № 521/4287/24
Головуючий у першій інстанції Плавич І.В.
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2025 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Лозко Ю.П.,
суддів: Карташова О.Ю., Кострицького В.В.,
за участю секретаря судового засідання - Пересипка Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження
апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 
на додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2024 року
у справі за заявою ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2024 року вказаний вище позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі 15 000 грн, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 25 травня 2024 року та до досягнення дитиною повнолітнього віку, з проведенням індексації розміру аліментів відповідно до чинного законодавства. 
Додатковим рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2024 року заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн.
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неумотивованість оскаржуваного додаткового рішення та залишення судом першої інстанції поза увагою, що відповідач не заявляв попереднього розміру витрат на професійну правничу допомогу, не надав належних доказів оплати гонорару адвоката та детального розрахунку виконаних робіт, просить скасувати додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення.
ОСОБА_2 у апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанцій норм процесуального права, а зокрема, ст. ст. 137, 141 ЦПК України, просить змінити додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2024 року, збільшивши розмір стягнутих судових витрат до 40 000 грн.
Постановою Одеського апеляційного суду від 01 липня 2025 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2024 року залишено без змін.
У судовому засіданні представник скаржниці ОСОБА_3 - адвокат Саплєва О.В. підтримала вимоги апеляційної скарги ОСОБА_3 , надала пояснення за доводами скарги, щодо доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 заперечила, просила залишити таку без задоволення.
Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника скаржника за доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково, з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване додаткове рішення суду не у повній мірі відповідає вказаним нормам, виходячи з такого.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву
Згідно ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Зважаючи на вказані вище норми, а також те, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2024 року вказаний вище позов задоволено частково, апеляційний суд погоджується з висновками суду про наявність підстав для часткової компенсації за рахунок позивачки понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, з мотивів викладених у оскаржуваному додатковому рішенні. 
Разом з тим, апеляційний суд погоджується із доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 про порушення судом першої інстанції вимог ст. 141 ЦПК України, зокрема, п. 3 ч. 2 вказаної статті, виходячи з такого.
Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 16.09.2024 року ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Петрова О.О., звернувся до суду із заявою про стягнення з позивачки судових витрат, понесених відповідачем на правничу допомогу у розмірі 40 000 грн, до якої заявником було долучено відповідні докази.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2024 року вказаний вище позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі 15 000 грн, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 25 травня 2024 року та до досягнення дитиною повнолітнього віку, з проведенням індексації розміру аліментів відповідно до чинного законодавства.
Питання стосовно стягнення судових витрат, понесених стороною відповідача на оплату правничої допомоги судом не вирішувалось.
22 листопада 2022 року ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Петрова О.О., звернувся до суду із заявою про ухвалення у справі додаткового судового рішення щодо вирішення питання про стягнення з позивача судових витрат, понесених відповідачем на правничу допомогу, у розмірі 15 000 грн.
29.11.2024 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Саплєва О.В., звернулась до суду першої інстанції із запереченнями на заяву про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат, обґрунтованими тим, що відповідач не заявляв попереднього розміру витрат на професійну правничу допомогу, не надав належних доказів оплати гонорару адвоката та детального розрахунку виконаних робіт.
Відповідно до договору про надання правничої допомоги від 07.06.2024 року, укладеного між адвокатом Петровою Оленою Олександрівною та ОСОБА_2 , адвокат зобов`язалась здійснювати представництво клієнта у цивільній справі №521/4287/24, що розглядалася в Малиновському районному суді м. Одеса. Сторони погодили, що адвокат має право, зокрема, отримувати плату (Гонорар) за цим договором, вартість якого погоджена Сторонами в додатку №1 до цього Договору (пп. А, п.2.2.) (т.1 а.с. 210).
Згідно з Додатковою угодою №1 до Договору від 07.06.2024 року гонорар за надання правничої допомоги, яка передбачена п.1.1. Договору складає 40 000 (п.1.1.) (т.1 а.с.213).
Актом №1 прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги у справі від 07.06.2024 року, укладеного 16.09.2024 року між адвокатом Петровою Оленою Олександрівною та ОСОБА_2 , визначено, що вартість отриманих послуг складає 40000 грн (гонорар за виконану роботу) (т.1 а.с.214). 
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (частини перша та друга статті 15 ЦПК України).
Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені у Главі 5 ЦПК України.
Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої цієї статті).
Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Зважаючи на викладене, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про ненадання відповідачем доказів фактичної оплати отриманих послуг.
Колегія суддів також відхиляє зауваження скаржниці ОСОБА_1 , про те, що відповідач не заявляв орієнтовного розміру витрат, які очікує понести на професійну правничу допомогу, оскільки такі спростовуються змістом наданого ОСОБА_2 відзиву на позовну заяву.
Крім того, відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Як убачається матеріалів справи, заяву про стягнення судових витрат із доручення доказів щодо розміру вказаних витрат, представником відповідача – адвокатом Петровою О.О. було подано до суду першої інстанції через систему «Електронний суд» 16.09.2024 року - до ухвалення у справі рішення по суті, із наданням доказів направлення вказаної заяви позивачці, на зазначену нею у позові адресу, тобто з дотриманням порядку та у межах процесуального строку, регламентованого ч.8 ст. 141 ЦПК України. 
Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з позивачки на користь відповідача, апеляційний суд виходить з такого.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не має права втручатися у ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі N 910/12876/19).
Фіксований розмір гонорару означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини п`ятої статті 137 ЦПК можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України.
Два підходи до порядку обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір, погодинна оплата), передбачені статтею 30 Закону про адвокатуру, відрізняються у наступному - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті іншою стороною в порядку компенсації сплаченого адвокату гонорару, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Зазначені правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі N 922/1964/21.
Водночас, відповідно до ч.3 ст. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, а зокрема, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, з матеріалів справи убачається, що звертаючись до суду із цим позовом, ОСОБА_1 просила стягнути на свою користь аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 40 000 грн.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2024 року, залишеним без змін, постановою Одеського апеляційного суду від 01 липня 2025 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі 15 000 грн, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 25 травня 2024 року та до досягнення дитиною повнолітнього віку, з проведенням індексації розміру аліментів відповідно до чинного законодавства. 
Отже, оскільки позовні вимоги задоволено на 37,5 %, судові витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, понесені відповідачем, підлягають покладенню на позивачку пропорційно до частини позовних вимог, у задоволенні яких було відмовлено – 62,5%, що з урахуванням, визначеного Договором про надання правничої допомоги від 07.06.2024 року та Додаткової угоди №1 до Договору від 07.06.2024 року розміру гонорару, становить 25 000 грн.
При цьому, апеляційний суд ураховує, що звертаючись до суду із заявою про ухвалення у справі додаткового рішення ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Петрова О.О., просив стягнути на його користь витрати, на правничу допомогу, у розмірі 15 000 грн, пропорційно задоволеним позовним вимогам, у розмірі 15 000 грн, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт та часом витраченим на виконання таких робіт.
Так, частиною 4 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України)
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).
Отже, хоча з матеріалів справи убачається заявлення позивачкою про неспівмірність розміру витрат на правничу допомогу, понесених відповідачем, складності справи та ціні позову, проте, колегія суддів вважає, що розмір витрат, заявлений ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Петрова О.О., є прапорційним задоволеним позовним вимогам, відповідає складності справи, цині позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів та складністю відповідної роботи, її обсягу та часу, витраченому на виконання цих робіт.
Водночас, з огляду на заявлення ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Петрова О.О., у клопотанні про ухвалення додаткового рішення про стягнення на його користь витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн, колегія суддів звертає увагу скаржника на безпідставність вимог апеляційної скарги про стягнення вказаних витрат у розмірі 40 000 грн.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, щодо наявності підстав для збільшення загального розміру стягнутої з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми судових витрат за надання професійної правової допомоги з 3 000 грн до 15 000 грн.
Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п.3 ч.1, абз. 2 ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 потрібно задовольнити частково, збільшивши розмір стягнутої з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми судових витрат за надання професійної правничої допомоги з 3 000 грн до 15 000 грн.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2024 року змінити, збільшивши стягнуті з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу з 3 000 грн до 15 000 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                Ю.П. Лозко

Судді:                                                                        О.Ю. Карташов

                                                                               В.В. Кострицький