П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  295/2933/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Збаражський О.М.   
Суддя-доповідач -  Смілянець Е. С.   
08 липня 2025 року                                                                                           м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Смілянця Е. С. 
суддів:  Полотнянка Ю.П.  Драчук Т. О. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Яремчук Л.С. , 
представника позивача: Вернидуба Д.В.,
представника відповідача: Ковальського Є.Р.,  

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції м.Київ на рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 30 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області, Департаменту патрульної поліції про накладення адміністративного стягнення, 
В С Т А Н О В И В :
в лютому 2025 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд із позовом до управління патрульної поліції в Житомирській області (відповідача), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ДП18 №851829 від 13.02.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 121 КУпАП, та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 340грн.
Черняхівський районний суд Житомирської області рішенням від 30.04.2025 позов задовольнив. Визнав протиправною та скасувати постанову серії ДП18 №851829 від 13.02.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 121 КУпАП.
Надіслати справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 121 КУпАП на новий розгляд до управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що постанова про адміністративне правопорушення складена в присутності позивача, в якій він не бажав ставити підпис. Крім того з відеозапису встановлено, що позивачу була надана можливість скористатися послугами адвоката через телефонний дзвінок.
Представник позивача зазначає, що при розгляді справи в суді першої інстанції доданий до відзиву Рапорт інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції Ніцевича Ю.В. не може бути доказом з огляду на те, що попередньо наданий в матеріали справи Рапорт цього ж поліцейського вже містив виправлення з пункту 11.5 на пункт 11.10 Правил шляхом переправлення цифри «5» на цифру «10».
Крім того, з тексту наданого «нового» рапорту взагалі не видно – які саме дії водій ОСОБА_1 вчинив відносно вказаної дорожньої розмітки – цитуємо новий рапорт ОСОБА_2 дослівно: «Було зупинено т/з Tesla Model S (номерний знак НОМЕР_1 ) за порушення ПДР, а саме п.п.11.10. та 31.1. та порушення ДСТУ 3649:2010 6.1.5. а саме на дорозі, проїзна частина якої була позначена переривчастою дорожньою розміткою (п.1.1.) при цьому не мав наміру здійснити перестроювання…». Не вказано - які ж саме дії відбулись з боку водія ОСОБА_1 по відношенню до цієї дорожньої розмітки. При цьому у відзиві визнано той факт, що поліцейським помилково вказано у оскаржуваній постанові про порушення водієм п. 11.10 ПДР замість правильного 11.5 ПДР, про що до відзиву додано рапорт.
В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 № 851829 від 13.02.2025 притягнуто ОСОБА_1 до відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 121 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.
Відповідно до змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 13.02.2025 року о 22 год. 08 хв. на автодорозі Житомир-Чернівці 13 км + 300 м водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Tesla Model S д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись наїжджав на переривчасті лінії розмітки, при цьому не перестроювався, та керував транспортним засобом, в якому сигнали повороту червоного кольору, чим порушив ДСТУ 3649:2010 6.1.5, п. 11.5, п. 31.1 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 121 КУпАП.
Представником відповідача до відзиву на позов додано DVD диск, який містить відеозаписи від 13.02.2025, на яких зафіксовано рух транспортного засобу Tesla Model S номерний знак НОМЕР_1 та спілкування поліцейських із водієм щодо виявлених порушень та притягнення до адміністративної відповідальності, а також надано копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 246174 від 13.02.2025 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, копію рапорту поліцейського від 13.02.2025.
Представником позивача додатково надано копію листа Житомирського управління Департаменту внутрішньої безпеки НП України від 14.03.2025р., копію доповідної записки «Про розгляд відомостей викладених у скарзі ОСОБА_1 » від 14.03.2025р., а також копію відповіді ТСЦ МВС № 1841 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях «Про надання інформації» від 04.03.2025р., згідно якої транспортний засіб Tesla MODEL S, номер кузова НОМЕР_2 , був зареєстрований у ТСЦ № 1841 та відповідно був у встановленому порядку допущений до участі у дорожньому русі, конструкція і технічний стан якого на момент державної реєстрації відповідала вимогам діючих в Україні правил, нормативів, що було підтверджено сертифікатом відповідності за номером UA.009.110000-19 від 22.05.2019 р., виданим органом сертифікації ТОВ «УКР-ТЕСТ-СТАНДАРТ».
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Так, відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Згідно п.1 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 (далі - Інструкція № 1395), розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Пунктами 4-5 Розділу І Інструкції № 1395 передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, передбачених частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121, частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122 КУпАП.
Відповідно п. 2 розділу ІІІ Інструкції № 1395, постанова по справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121, частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122 КУпАП, виноситься поліцейськими підрозділів Департаменту патрульної поліції, територіальних (відокремлених) підрозділів територіальних органів поліції, поліцейські яких забезпечують безпеку дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Частиною 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частина перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті121, частина перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122 КУпАП).
Частиною 4 ст. 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 285 КУпАП у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.
При цьому, суд першої інстанції звернув увагу на те, що словосполучення «на місці вчинення правопорушення», яке містяться у ст. 258 КУпАП та словосполучення «за місцем вчинення правопорушення», вжитого у ст. 276 КУпАП мають різний правовий зміст.
Зазначену проблему аналізував Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст. 276 КУпАП. У пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.
Окрім того, проаналізувавши п. 2.3 наведеного вище рішення Конституційного Суду України, суд дійшов висновку, що Конституційний Суд, говорячи про порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП, мав на увазі виключно випадки застосування скороченого провадження у справах, на які не розповсюджуються вимоги ст. 258 КУпАП.
Однак, вже після прийняття Конституційним Судом зазначеного рішення, норми КУпАП та, зокрема, ст. 258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.
Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, Висновку НКР, рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що посадові особи мають виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення правил дорожнього руху, зокрема ст. 121, 122 КУпАП, на місці вчинення такого правопорушення.
При цьому, положення ст. 278, 279 КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у даному випадку КУпАП передбачає спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення та вручення постанови на місці вчинення правопорушення.
Згідно п. 1, 2, 5 розділу ІV Інструкції № 1395, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП. У випадках, передбачених статтею 258 КУпАП, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення (стаття 285 КУпАП).
Відповідно до 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Змістом вказаної статті визначено, які відомості мають міститися у постанові.
Згідно п. 4 розділу ІІІ Інструкції № 1395, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП.
Відповідно до частини третьої статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Як встановлено судом першої інстанції, із наданого відповідачем відеозапису (export-1unbg), поліцейським в порушення п. 5 розділу ІV Інструкції № 1395, ч. 4 ст. 285 КУпАП  постанову про адміністративне правопорушення в присутності водія ОСОБА_1 не складено, ознайомлення останнього зі змістом вказаної постанови поліцейським не здійснено, після складання постанови про адміністративне правопорушення її не було вручено ОСОБА_1 на місці вчинення правопорушення.
Із наданого відповідачем відеозапису (export-1unbg : час запису 22 год. 21 хв. та 22 год. 23 хв.) вбачається, що перед розглядом справи водій ОСОБА_1 просить поліцейських зупинити патрульний автомобіль для конфіденційного спілкування та виклику адвоката. Однак, поліцейський всі заяви позивача відхилив, не надавши можливості реалізувати право на захист та на правову допомогу.
З відеозапису також встановлено, що поліцейським справа розглядалася в автомобілі під час його руху, тому на думку суду апеляційної інстанції дії інспектора поліції щодо розгляду справи мали формальний характер, інспектором хоч і були роз`яснені права позивачеві, як особі що притягується до адміністративної відповідальності, однак незрозуміло яким чином ОСОБА_1 мав їх реалізувати. 
Тобто, інспектором поліції в порушення п. 4 розділу ІІІ Інструкції № 1395, статті 268 КУпАП, не вжито жодних дій щодо надання позивачу реальної можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.
Також інспектором поліції оскаржувана постанова складалася в автомобілі під час його руху, зазначене свідчить, що поліцейським у порушення п. 2 розділу ІІІ Інструкції № 1395, ч. 4 ст. 285 КУпАП, на місці вчинення правопорушення постанову по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 винесено не було, чому інспектором зазначено, що постанову складено в с. Зарічани Житомирського району Житомирської області не зрозуміло.
В цьому контексті, колегія суддів вважає помилковими доводи апеляційної скарги, що позивачу була надана можливість скористатися послугами адвоката через телефонний дзвінок, оскільки із встановленого слідує, що адвокат повинен наздоганяти чи переслідувати патрульну машину для надання адекватних адвокатських послуг позивачу.
Такими діями інспектор порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Крім того під час розгляду справи інспектором поліції оголошувалося, що позивач притягується до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП України, а в оскаржуваній постанові зазначено іншу норму, зокрема ч. 1 ст.121 КУпАП України, що також є підставою для її скасування.
Інспектором допущена ще одна помилка під час складання оскаржуваної постанови, в якій як об`єктивну сторону вчинення адміністративного правопорушення зазначено порушення п. 11.5 ПДР України, потім поліцейським подано рапорт на ім`я керівника свого підрозділу щодо вчинення описки у винесеній постанові. Поліцейським зазначено, що ОСОБА_1 порушено не п.11.5 ПДР, а п.11.10 ПДР України. Суд апеляційної інстанції вважає, що подання рапорту своєму керівнику не є належним способом виправлення або усунення помилок вчинених під час розгляду справ про адміністративні правопорушення. 
Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що оспорювана постанова винесена з порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення та, відповідно, є протиправною, тому наявні підстави скасувати оскаржувану постанову і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи), згідно п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції м.Київ залишити без задоволення, а рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 30 квітня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Полотнянко Ю.П.    Драчук Т. О.