УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження

16 червня 2025 року 
м. Київ
справа №580/2675/20
адміністративне провадження № К/990/22396/25  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Коваленко Н.В.,
суддів: Бучик А.Ю., Рибачука А.І.,
перевіривши касаційну скаргу перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 26.11.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2025 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
У С Т А Н О В И В:
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
До Черкаського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 у справі № 580/2675/20 за виключними обставинами.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 26.11.2024, яка залишена без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2025, у задоволенні заяви про перегляд за виключними обставинами рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 у справі №580/2675/20 відмовлено.
Касаційна скарга направлена до Верховного Суду  через підсистему "Електронний Суд"  26.05.2025, тобто поза межами  строку на касаційне оскарження. 
Разом з касаційною скаргою скаржником подано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження. Обґрунтовуючи підстави пропуску строку зазначає, що ухвалою Верховного Суду від 21.05.2025 касаційну скаргу було повернуто скаржнику. Скаржник в найкоротші строки, а саме 26.05.2025 звернувся з повторною касаційною скаргою та просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень.
Відповідно до частини третьої статті 329 КАС України строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
Розглянувши вказане клопотання, зважаючи на те, що скаржник повторно звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою без зайвих зволікань та в найкоротші терміни після отримання ухвали Верховного Суду від 21.05.2025, колегія суддів дійшла висновку про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження та наявність підстав для його поновлення.
Вирішуючи питання про наявність підстав для відкриття касаційного провадження, колегія суддів виходить із такого.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини третьої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Згідно із частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
Звертаючись до Верховного Суду з касаційною скаргою, скаржник вказує на те, що  рішенням Конституційного Суду України від 02.10.2024 №9-р   (І)/2024 у справі №3-5/2023 (5/23, 79/23)  визнано таким, що не відповідає  Конституції України  (є неконституційним), окреме положення абзацу шостого пункту розділу ІІ «;Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів реформи органів прокуратури» від 19 вересня  2019 року №113-IX, згідно яким перебування прокурора на лікарняному через тимчасову непрацездатність не є перешкодою для його звільнення з посади прокурора відповідно до цього пункту.
Надаючи оцінку вищевказаним доводам скаржника, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами, суди попередніх інстанцій зазначили, що рішенням у цій справі, про перегляд, якого за виключними обставинами з відповідною заявою звернувся позивач, у задоволенні позову відмовлено, а тому вказане судове рішення не може вважатись невиконаним у    розумінні положень пункту 1 частини 5  статті 361 КАС України, оскільки таке судове рішення набрало законної сили та не передбачає примусового виконання.
Також суди попередніх інстанцій зазначили, що рішення Конституційного Суду України від 02.10.2024 №9-р  (І)/2024 у справі №3-5/2023 (5/23, 79/23) немає самостійного значення для вирішення поданої заяви ще й тому, що свої вимоги про перегляд судового рішення у цій справі за виключними обставинами заявник обґрунтовує саме фактом прийняття рішення Конституційного Суду, однак, таке рішення має пряму (перспективну), а не зворотну (ретроспективну) дію у часі).
Верховний Суд зауважує, що підхід до застосування наслідків визнання правового акту чи його частини неконституційним при розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами також був застосований Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 19.02.2021 у справі № 808/1628/18.
Так, у постанові від 19.02.2021 у справі № 808/1628/18 об`єднана палата Касаційного адміністративного суду висловила позицію, згідно із якою судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог не передбачає можливості його примусового виконання, і тому не може вважатися "не виконаним" у розумінні пункту 1 частини п`ятої  статті 361 КАС України, а значить не може переглядатися за виключними обставинами з указаної нормативної підстави.
Висновки суддів першої та апеляційної інстанції повністю узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду у справі №808/1628/18.
У зв`язку з чим скаржник в касаційній скарзі вказує про необхідність відступу від висновку Верховного Суду, який викладений у постанові від 19.02.2021 у справі №808/1628/18. Також зазначає, що суд першої інстанції помилково відніс справу до категорії справ незначної складності та  дана касаційна скарга також має виняткове значення для скаржника.
Однак, скаржник фактично обґрунтовує необхідність відступу від такого висновку потребою здійснити правову переоцінку Верховним Судом спірних правовідносин, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.
Стосовно "виняткового значення" справи для учасника справи, то в даному випадку оцінка судом такої "винятковості" може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Отже, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі. Проте, в касаційній скарзі скаржник належних обґрунтувань щодо винятковості цієї справи не наводить.
Заявник, посилаючись на пункт "г" частини п`ятої статті 328 КАС України, не надав належного та достатнього обґрунтування наявності підстав, передбачених зазначеною нормою. Зокрема, доводи щодо помилкової віднесеності справи судом першої інстанції до категорії справ незначної складності не підтверджені конкретними фактами, правовими аргументами або доказами, які б свідчили про порушення вимог процесуального законодавства.
Отже, Верховний Суд констатує, що суди попередніх інстанцій, дійшли висновку про відсутність правових підстав про перегляд судового рішення за виключними обставинами, правильно застосували положення пункту 1 частини четвертої  статті 368 КАС України, правильне її застосування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначеної норми процесуального права.
Відповідно до пункту 5 частини першої  статті 333 КАС України  суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Відповідно до частини другої  статті 333 КАС України  у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Враховуючи, що вказані обставини не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та не викликають сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, суд прийшов до висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями  328,  333,  355,  359,  368 КАС України, Суд,
У Х В А Л И В:
1. Визнати поважними підстави пропуску строку на касаційне оскарження та поновити строк касаційного оскарження ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 26.11.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2025.
2. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 26.11.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2025 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
3. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження надіслати в порядку, визначеному статтею 251 КАС України.
Суддя-доповідач                                                                                           Н.В. Коваленко
Суддя                                                                                                              А.Ю. Бучик
Суддя                                                                                                              А.І. Рибачук