ПОСТАНОВА 
Іменем України

15 серпня 2025 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 396/1428/23
провадження № 22-ц/4809/851/25 

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати  у цивільних справах:  Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорова С. М., Мурашка С. І., 
за участю секретаря судового засідання Гончар О. В., 
учасники справи:  
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Акціонерне товариство «Українська залізниця»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області (суддя Майстер І. П.) від 29.01.2025,
ВСТАНОВИВ:
1.Короткий зміст позовних вимог
08.08.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Укрзалізниця») про таке:
1)стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі з урахуванням інфляції в розмірі 344 611,99 грн;
2)стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця на користь ОСОБА_1 на відшкодування завданої моральної шкоди 10 000,00 грн;
3)стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 компенсацію за понесені судові витати, зокрема витрати на правничу допомогу.
Вимоги позивача обґрунтовано тим, що з 1985 року він працює у депо міста Помічна Одеської залізничної дороги. На час звернення до суду позивач працює машиністом-інструктором виробничого підрозділу «Локомотивне депо Помічна» служби локомотивного господарства регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця». 
Протягом 2020-2022 років, окрім основної роботи, роботодавець систематично залучав ОСОБА_1 до виконання робіт не передбачених Інструкцією машиніста-інструктора локомотивних бригад, затвердженою наказом Укрзалізниці №297-Ц від 26.04.2010. 
ОСОБА_1 має ненормований робочий день, порядок обліку якого має відповідати вимогам чинного законодавства, а виконана ним робота має бути належним чином оплачувана.
Ознайомившись з табелями обліку використаного робочого часу, на підставі яких роботодавцем здійснювалося йому нарахування та виплата заробітної плати, з`ясувалося, що відомості, внесені до табелів, не відповідають дійсності, що викликало у ОСОБА_1 сумніви щодо правильності визначення розміру та виплати йому заробітної плати. 
Суть виявленої невідповідності полягає в тому, що табелі обліку використання робочого часу не співпадають з даними Журналів обліку машиніста - інструктора локомотивних бригад, зокрема Додатку № 6 до Колективного договору, який встановлює, що за роботу у нічний час (22.00 год. - 06.00 год.) - 40% годинної тарифної ставки (посадового окладу) за кожну годину роботи та за роботу у вечірній час (18.00 год. - 22.00 год.) - 20 % годинної тарифної ставки (посадового окладу) за кожну годину роботи в цей час.
На виконання адвокатського запиту відповідач надав ряд документів з оплати праці позивача, зокрема положення про виробничий підрозділ, колективний договір, правила внутрішнього трудового розпорядку, накази, графіки чергувань, розрахункові листи по заробітній платі та інші документи (копії документів, наданих на адвокатський запит додаються до позовної заяви). На підставі отриманих документів, зверненням до аудиторської фірми щодо перевірки правильності нарахування заробітної плати за з 01.01.2020 по 31.12.2022, позивач отримав складений 25.05.2023 аудиторський звіт, відповідно до якого за останні три роки йому не було враховано перепрацьовані годин, надбавки, які в сумі з урахуванням індексу інфляції склали 344 611,99 грн. 
Необхідність звернення позивача до аудиторської фірми викликана відмовою виробничого підрозділу «Локомотивне депо Помічна» служби локомотивного господарства регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» у здійсненні йому перерахунку та виплаті заробітної плати, про що його було повідомлено листом від 17.06.2022.
Також позивач зазначає, що внаслідок протиправних дій роботодавця, йому було заподіяно моральну шкоду (позивач втратив довіру до відповідача; пори багаторічний стаж він тепер відчуває себе обманутим; він вимушений вживати заходів для захисту свого порушеного права; через важкі умови праці він був вимушений перейти працювати на іншу посаду). Позивач бажає отримати відшкодування завданої йому моральної шкоди у грошовій формі - 10000,00 грн.
Отже, позивач стверджує, що відповідач порушив його трудові права, вказані порушення не були усунуті роботодавцем, а том він вимушено звернувся до суду їх захистом.
2.Короткий зміст рішення суду
Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 29.01.2025 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, моральної шкоди та витрат на правову допомогу відмовлено повністю.
    Суд мотивував своє рішення тим, що пред`явлений позов ґрунтується на аудиторському звіті від 25.05.2023, проте суд визнав його недостовірним доказом, вказавши, що наведений у ньому розрахунок заробітної плати ОСОБА_1 виконаний у довільній формі й не ґрунтується на вимогах закону щодо порядку його проведення, а тому є здебільшого припущенням аудитора ОСОБА_2 .
Водночас суд зазначив, що позивач не просив про призначення судово-економічної експертизи в експертній установі.
Таким чином, суд виснував, що позивач не надав йому достатніх, достовірних доказів, на підставі яких можна було б встановити заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі.
З огляду на таке, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога про стягнення заборгованості по заробітній платі з урахуванням індексації задоволенню не підлягає. Так, як стверджувань позивачем порушення роботодавцем його трудових прав не доведено, суд вважав, що й вимога про відшкодування моральної шкоди є недоведеною.
3.Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги 
ОСОБА_1 , від імені якого діє представник – адвокат Суліменко Тетяна Анатоліївна, звернувся до Кропивницького апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 29.01.2025 у справі № 396/1428/23, яке просить скасувати та ухвалити нове про задоволення позову ОСОБА_1 повністю.
Апелянт стверджує, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України та має бути скасоване на підставі п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України у зв`язку з чим у справі має бути ухвалено нове судове рішення.
Зокрема, суд дав неправильну оцінку доказам у справі, висновки суду суперечать фактам у справі, підтвердженим зібраними доказами. 
Доказами підтверджено, що відповідач здійснював облік витраченого позивачем робочого часу не об`єктивно, відповідно заробітна плата ним нараховувалася і виплачувалася позивачу з порушенням прав останнього щодо її повноти. 
4.Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу
У відзив на апеляційну скаргу відповідач доводів та вимог апелянта не визнав, вказавши, що вимоги позивача ґрунтуються на аудиторському висновку, проте самого лише висновку недостатньо для встановлення обставин, які б вказували на порушення роботодавцем прав позивача. Крім того, за умовами трудового договору позивач погодився, що за ненормований робочий день він має право на додаткову відпустку. Всі виконувані роботи належали до його обов`язків. Тому, його вимоги про доплати є безпідставними. 
До того ж, позивач звернувся до суду з пропуском встановленого законом строку.
5.Короткий зміст пояснень учасників справи у судовому засіданні 
Позивач ОСОБА_1 та його представник – адвокат Суліменко Т. А. підтримали апеляційну скаргу, надали суду усні пояснення щодо обставин справи та правового обґрунтування позову.
Представник відповідача Васильєв С. В. апеляційну скаргу не визнав, надав суду усні пояснення щодо обставин справи, вказуючи на безпідставність вимог позивача та законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції.
6.Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до частин 1, 2, 4 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
    При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скаргиза наявними у ній доказами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним нормам закону, а томувимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню.
7.Суд першої інстанції встановив такі неоспорювані обставини: 
З 1985 року ОСОБА_1 працював і станом на дату звернення до суду з позовом продовжував працювати у локомотивному депо міста Помічна Одеської залізниці, перейменованому на Регіональну філію «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця». За період роботи працював на посадах: помічника машиніста, машиніста електровоза, машиніста-інструктора локомотивних бригад Виробничого підрозділу Служби локомотивного господарства «Локомотивне депо Помічна», що підтверджується записами у трудовій книжці НОМЕР_1 від 13.07.1982 та посвідченням машиніста-інструктора № НОМЕР_2 , виданим 28.12.2016 (Т. 1, а. с. 25 – 29).
Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів за період з 1 кварталу 2020 року до 4 кварталу 2022 року, ОСОБА_1 отримував заробітну плату від грудня 2020 року до грудня 2022 року (Т. 1, а. с. 35 - 38).
Згідно з договором № 1 на здійснення аудиторських послуг від 03.01.2023 ОСОБА_1 уклав договір з ТОВ «Аудиторська фірма Княгиня» про надання послуг аудиторської перевірки з питань, викладених у листі-замовленні (Т. 1, а. с. 39 - 40).
Метою аудиторської перевірки є нарахування заробітної плати ОСОБА_1 , машиніста-інструктора у виробничому підрозділі «Локомотивне Депо Помічна» служби локомотивного господарства регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» з 01.01.2020 по 31.12.2022 (Т. 1, а. с. 41).
З журналу обліку роботи машиніста-інструктора локомотивних бригад ОСОБА_1 встановлено, що в 2020 році він працював у виробничому підрозділі служби локомотивного господарства «Локомотивне Депо Помічна» (Т. 1, а. с. 58 - 111).
З журналу обліку роботи машиніста-інструктора локомотивних бригад ОСОБА_1 встановлено, що в 2021 році він також працював у виробничому підрозділі служби локомотивного господарства «Локомотивне Депо Помічна» (Т. 1, а. с. 112 - 164).
З журналу обліку роботи машиніста-інструктора локомотивних бригад ОСОБА_1 встановлено, що в 2022 році він продовжував працювати у виробничому підрозділі служби локомотивного господарства «Локомотивне Депо Помічна» (Т. 1, а. с.165 - 209).
З колективного договору № 2 від 28.02.2011, укладеного між адміністрацією та профспілковим комітетом локомотивного депо Помічна Одеської залізниці на 2011 - 2015 роки, встановлено порядок та умови праці (Т. 1, а. с. 210 - 238).
Наказом №340-1у/од від 02.08.2019 затверджено Положення про виробничий підрозділ служби локомотивного господарства «Локомотивне депо Помічна» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» (Т. 1, а. с. 239).
Положення про виробничий підрозділ служби локомотивного господарства "Локомотивне депо Помічна" регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» визначено юридичний статус, основні завдання та функції, порядок використання ресурсів та здійснення керівництва, а також ведення фінансово-господарської діяльності виробничого підрозділу (Т. 1, а. с. 240 - 245).
Правилами внутрішнього трудового розпорядку працівників виробничого підрозділу служби локомотивного господарства «Локомотивне депо Помічна» регіональної філії «Одеська залізниця» передбачено порядок прийому та звільнення працівників, основні обов`язки, робочий час та його використання, а також заохочення, досягнення та відповідальність за порушення трудової дисципліни (Т. 1, а. с. 246 - 250; Т. 2, а. с. 1 - 4).
З робочої інструкції машиніста-інструктора локомотивних бригад виробничого підрозділу служби локомотивного господарства «Локомотивне депо Помічна» визначено загальні положення, завдання, обов`язки, права та відповідальність машиніста-інструктора (Т. 2, а. с. 5 - 14).
З наказу №Т2-4-01/438 від 14.04.2017 встановлено єдиний звітний день для машиністів-інструкторів локомотивних бригад (Т. 2, а. с. 15 - 16).
З наказу №ТЧ-01/192 від 04.02.2022 встановлено єдиний звітний день для машиністів-інструкторів локомотивних бригад депо Помічна (Т. 2, а. с. 17 - 18).
З наказу ТЧ-Н-01/2066 від 28.12.2019 введено графіки роботи на 2020 рік для локомотивного депо Помічна (Т.2, а. с. 19 - 20).
З наказу ТЧ-Н-01/1972 від 30.12.2020 введено графіки роботи на 2021 рік для локомотивного депо Помічна (Т. 2, а. с. 21 - 22).
З наказу ТЧ-Н-01/1697 від 28.12.2021 введено графіки роботи на 2022 рік для локомотивного депо Помічна (Т. 2, а. с. 23 - 24).
З листа та графіків роботи для працівників локомотивних і поїзних бригад на 2020 рік визначено, що слід керуватися нормою робочого часу при шестиденному робочому тижні з одним вихідним днем і тривалістю робочого дня 7 годин (у суботу — 5 годин) (Т. 2, а. с. 25 - 27).
З листа та графіків роботи для працівників локомотивних і поїзних бригад на 2021 рік зазначено, що слід дотримуватися норми робочого часу при шестиденному робочому тижні з одним вихідним днем і тривалістю робочого дня 7 годин (у суботу — 5 годин) (Т. 2, а. с. 28 - 27).
З листа та графіків роботи та для працівників локомотивних і поїзних бригад встановлено на 2022 рік, що слід керуватись нормою робочого часу при шестиденному робочому тижні з одним вихідним днем і тривалістю робочого дня 7 годин (в суботу - 5 годин) (Т. 2, а. с. 31 - 33).
З журналу операцій (аналітичний облік) за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 встановлено, що здійснено розрахунки з підзвітними особами щодо витрат на відрядження з ОСОБА_1 (Т. 2, а. с. 34).
З журналу операцій (аналітичний облік) за період з 01.04.2022 по 30.04.2022 встановлено, що здійснено розрахунки з підзвітними особами щодо витрат на відрядження з ОСОБА_1 (Т.2 а.с. 35).
З журналу операцій (аналітичний облік) за період з 01.10.2022 по 30.11.2022 встановлено, що здійснено розрахунки з підзвітними особами щодо витрат на відрядження з ОСОБА_1 (Т. 2, а. с. 36).
З виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 встановлено, що йому здійснювалися нарахування заробітної плати (Т. 2, а. с. 37 - 59).
З реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ОСОБА_1 встановлено, що наявні відомості про страхувальників застрахованої особи за період з 1999 по 2021 рік (Т. 2, а. с. 60 - 63).
З довідки про доходи, виданої Укрзалізницею «Регіональна філія «Одеська залізниця», структурним підрозділом «Служба локомотивного господарства», встановлено, що ОСОБА_1 з січня 2020 до грудня 2020 року було нараховано заробітну плату на загальну суму 420 373,25 грн (Т. 2, а. с. 64).
З довідки про доходи, виданої Укрзалізницею "Регіональна філія "Одеська залізниця", структурним підрозділом "Служба локомотивного господарства", встановлено, що ОСОБА_1 з січня 2021 по грудень 2021 року було нараховано заробітну плату на загальну суму 483 238 гривень 05 копійок (Т.2 а.с. 65).
З довідки про доходи, виданої Укрзалізницею «Регіональна філія «Одеська залізниця», структурним підрозділом «Служба локомотивного господарства», встановлено, що ОСОБА_1 з січня 2022 по грудень 2022 року було нараховано заробітну плату на загальну суму 400 856,53 грн (Т. 2, а. с. 66 - 67).
З розрахунку заробітної плати за лютий 2020 року машиніста-інструктора локомотивних бригад ОСОБА_1 встановлено, що йому було нараховано заробітну плату в сумі 36 020 гривень 38 копійок (Т. 2, а. с. 68).
З розрахунку заробітної плати за березень 2020 року машиніста-інструктора локомотивних бригад ОСОБА_1 встановлено, що йому було нараховано заробітну плату в сумі 35 684,46 грн (Т. 2, а. с. 69).
З розрахунку заробітної плати за квітень 2020 року машиніста-інструктора локомотивних бригад ОСОБА_1 встановлено, що йому було нараховано заробітну плату в сумі 31 162,62 грн (Т. 2, а. с. 70).
З розрахунку заробітної плати за травень 2020 року машиніста-інструктора локомотивних бригад ОСОБА_1 встановлено, що йому було нараховано заробітну плату в сумі 33 025,22 грн (Т. 2, а. с. 71).
З розрахунку заробітної плати за червень 2020 року машиніста-інструктора локомотивних бригад ОСОБА_1 встановлено, що йому було нараховано заробітну плату в сумі 39 016,26 грн (Т. 2, а. с. 72).
З розрахунку заробітної плати за липень 2020 року машиніста-інструктора локомотивних бригад ОСОБА_1 встановлено, що йому було нараховано заробітну плату в сумі 33 083,20 грн (Т. 2, а. с. 73).
З розрахунку заробітної плати за серпень 2020 року машиніста-інструктора локомотивних бригад ОСОБА_1 встановлено, що йому було нараховано заробітну плату в сумі 66 726,80 грн (Т. 2, а. с. 74).
З розрахунку заробітної плати за вересень 2020 року машиніста-інструктора локомотивних бригад ОСОБА_1 встановлено, що йому було нараховано заробітну плату в сумі 11 075,98 грн (Т. 2, а. с. 75).
З розрахунку заробітної плати за жовтень 2020 року машиніста-інструктора локомотивних бригад ОСОБА_1 встановлено, що йому було нараховано заробітну плату в сумі 32 806,90 грн (Т. 2, а. с. 76).
З розрахунку заробітної плати за листопад 2020 року машиніста-інструктора локомотивних бригад ОСОБА_1 встановлено, що йому було нараховано заробітну плату в сумі 34 487,38 грн (Т. 2, а. с. 77).
З розрахунку заробітної плати за грудень 2020 року машиніста-інструктора локомотивних бригад ОСОБА_1 встановлено, що йому було нараховано заробітну плату в сумі 37 785,35 грн (Т. 2, а. с. 78).
З розрахунку заробітної плати за січень 2021 року машиніста-інструктора локомотивних бригад ОСОБА_1 встановлено, що йому було нараховано заробітну плату в сумі 37 521,42 грн (Т. 2, а. с. 79).
З розрахунку заробітної плати за лютий 2021 року машиніста-інструктора локомотивних бригад ОСОБА_1 встановлено, що йому було нараховано заробітну плату в сумі 23 178,39 грн (Т. 2, а. с. 80).
З розрахунку заробітної плати за березень 2021 року машиніста-інструктора локомотивних бригад ОСОБА_1 встановлено, що йому було нараховано заробітну плату в сумі 34 822,96 грн (Т. 2, а. с. 81).
З розрахунку заробітної плати за квітень 2021 року машиніста-інструктора локомотивних бригад ОСОБА_1 встановлено, що йому було нараховано заробітну плату в сумі 34 265,97 грн (Т. 2, а. с. 82).
З розрахунку заробітної плати за травень 2021 року машиніста-інструктора локомотивних бригад ОСОБА_1 встановлено, що йому було нараховано заробітну плату в сумі 42 876,24 грн (Т. 2, а. с. 83).
З розрахунку заробітної плати за червень 2021 року машиніста-інструктора локомотивних бригад ОСОБА_1 встановлено, що йому було нараховано заробітну плату в сумі 27 988,62 грн (Т. 2, а. с. 84).
З розрахунку заробітної плати за липень 2021 року машиніста-інструктора локомотивних бригад ОСОБА_1 встановлено, що йому було нараховано заробітну плату в сумі 43 946,72 грн (Т. 2, а. с. 85).
З розрахунку заробітної плати за серпень 2021 року машиніста-інструктора локомотивних бригад ОСОБА_1 встановлено, що йому було нараховано заробітну плату в сумі 77 601,77 грн (Т. 2, а. с. 86).
З розрахунку заробітної плати за вересень 2021 року машиніста-інструктора локомотивних бригад ОСОБА_1 встановлено, що йому було нараховано заробітну плату в сумі 31 054,22 грн (Т. 2, а. с. 87).
З розрахунку заробітної плати за жовтень 2021 року машиніста-інструктора локомотивних бригад ОСОБА_1 встановлено, що йому було нараховано заробітну плату в сумі 38 022,88 грн (Т. 2, а. с. 88).
З розрахунку заробітної плати за листопад 2021 року машиніста-інструктора локомотивних бригад ОСОБА_1 встановлено, що йому було нараховано заробітну плату в сумі 34 764,07 грн (Т. 2, а. с. 89).
З розрахунку заробітної плати за грудень 2021 року машиніста-інструктора локомотивних бригад ОСОБА_1 встановлено, що йому було нараховано заробітну плату в сумі 57 194,72 грн (Т. 2, а. с. 90).
З розрахунку заробітної плати за січень 2022 року машиніста-інструктора локомотивних бригад ОСОБА_1 встановлено, що йому було нараховано заробітну плату в сумі 50 525,06 грн (Т. 2, а. с. 91).
З розрахунку заробітної плати за лютий 2022 року машиніста-інструктора локомотивних бригад ОСОБА_1 встановлено, що йому було нараховано заробітну плату в сумі 48 713,84 грн (Т. 2, а. с. 92).
З розрахунку заробітної плати за березень 2022 року машиніста-інструктора локомотивних бригад ОСОБА_1 встановлено, що йому було нараховано заробітну плату в сумі 31 681,26 грн (Т. 2, а. с. 93).
З розрахунку заробітної плати за квітень 2022 року машиніста-інструктора локомотивних бригад ОСОБА_1 встановлено, що йому було нараховано заробітну плату в сумі 38 028,18 грн (Т. 2, а. с. 94).
З розрахунку заробітної плати за травень 2022 року машиніста-інструктора локомотивних бригад ОСОБА_1 встановлено, що йому було нараховано заробітну плату в сумі 26 585,41 грн (Т. 2, а. с. 95).
З розрахунку заробітної плати за червень 2022 року машиніста-інструктора локомотивних бригад ОСОБА_1 встановлено, що йому було нараховано заробітну плату в сумі 24 224,94 грн (Т. 2, а.с. 96).
З розрахунку заробітної плати за липень 2022 року машиніста-інструктора локомотивних бригад ОСОБА_1 встановлено, що йому було нараховано заробітну плату в сумі 24 872,71 грн (Т. 2, а. с. 97).
З розрахунку заробітної плати за серпень 2022 року машиніста-інструктора локомотивних бригад ОСОБА_1 встановлено, що йому було нараховано заробітну плату в сумі 28 946,18 грн (Т. 2, а. с. 98).
З розрахунку заробітної плати за вересень 2022 року машиніста-інструктора локомотивних бригад ОСОБА_1 встановлено, що йому було нараховано заробітну плату в сумі 39 732,42 грн (Т. 2, а. с. 99).
З розрахунку заробітної плати за жовтень 2022 року машиніста-інструктора локомотивних бригад ОСОБА_1 встановлено, що йому було нараховано заробітну плату в сумі 26 099,59 грн (Т. 2, а. с. 100).
З розрахунку заробітної плати за листопад 2022 року машиніста-інструктора локомотивних бригад ОСОБА_1 встановлено, що йому було нараховано заробітну плату в сумі 28 602,74 грн (Т. 2, а. с. 101).
З розрахунку заробітної плати за грудень 2022 року машиніста-інструктора локомотивних бригад ОСОБА_1 встановлено, що йому було нараховано заробітну плату в сумі 32 844,20 грн (Т. 2, а. с. 102).
З наказу від 03.09.2021 № 401/1Б виробничого підрозділу служби локомотивного господарства «Локомотивне Депо Помічна» встановлено, що внаслідок тимчасової непрацездатності під час щорічної відпустки ОСОБА_1 , машиністу-інструктору локомотивних бригад цеху № 27 дільниці експлуатації локомотивів, невикористані дні відпустки в кількості 11 календарних днів потрібно надати з 04.09.2021 (Т. 2, а. с. 103).
З наказу від 29.08.2022 № 1013/В виробничого підрозділу служби локомотивного господарства «Локомотивне Депо Помічна» встановлено, що внаслідок тимчасової непрацездатності під час щорічної відпустки ОСОБА_1 , машиністу-інструктору локомотивних бригад цеху № 27 дільниці експлуатації локомотивів, невикористані дні відпустки в кількості 12 календарних днів потрібно надати з 27.08.2022 (Т. 2, а. с. 104).
З наказу від 19.09.2022 № 1063/В виробничого підрозділу служби локомотивного господарства «Локомотивне Депо Помічна» встановлено, що внаслідок тимчасової непрацездатності під час щорічної відпустки ОСОБА_1 , машиністу-інструктору локомотивних бригад цеху № 27 дільниці експлуатації локомотивів, невикористані дні відпустки в кількості 1 календарного дня потрібно надати 17.09.2022 (Т. 2, а. с. 104).
З наказу (розпорядження) № 809/В від 31.07.2020 виробничого підрозділу служби локомотивного господарства «Локомотивне Депо Помічна» встановлено, що ОСОБА_1 була надана щорічна відпустка за період роботи з 09.01.2020 по 08.01.2021 та додаткова відпустка на 10 календарних днів (Т.2, а. с. 106).
З наказу (розпорядження) № 821/В від 02.08.2021 виробничого підрозділу служби локомотивного господарства «Локомотивне Депо Помічна» встановлено, що ОСОБА_1 була надана щорічна відпустка за період роботи з 09.01.2021 по 08.01.2022 та додаткова відпустка на 10 календарних днів (Т. 2, а. с. 107).
З наказу (розпорядження) № 904/В від 01.08.2022 виробничого підрозділу служби локомотивного господарства «Локомотивне Депо Помічна» встановлено, що ОСОБА_1 була надана щорічна відпустка за період роботи з 09.01.2022 по 08.01.2023 терміном на 14 днів (Т. 2, а. с. 108).
З наказу (розпорядження) № 1277/В від 16.11.2022 виробничого підрозділу служби локомотивного господарства «Локомотивне Депо Помічна» встановлено, що ОСОБА_1 була надана щорічна відпустка за період роботи з 09.01.2022 по 08.01.2023 терміном на 8 днів (Т. 2, а. с. 109).
З наказу № ТЧ4-44/11 від 11.01.2020 виробничого підрозділу служби локомотивного господарства «Локомотивне Депо Помічна» установлено, що ОСОБА_1 відряджено до Одеси, від`їзд 13.01.2020 (Т. 2, а. с. 110).
З наказу № ТЧ4-44/34 від 29.01.2020 виробничого підрозділу служби локомотивного господарства «Локомотивне Депо Помічна» установлено, що ОСОБА_1 відряджено до Одеси, від`їзд 30.01.2020 (Т. 2, а. с. 111).
З наказу № ТЧ4-44/44 від 18.03.2021 виробничого підрозділу служби локомотивного господарства «Локомотивне Депо Помічна» установлено, що ОСОБА_1 відряджено до Одеси, від`їзд 19.03.2021 (Т. 2, а. с. 112).
З наказу № ТЧ4-44/49 від 01.04.2022 виробничого підрозділу служби локомотивного господарства «Локомотивне Депо Помічна» установлено, що ОСОБА_1 відряджено до Подільська, від`їзд 02.04.2022 (Т. 2, а. с. 113).
З наказу № ТЧ4-44/303 від 24.10.2022 виробничого підрозділу служби локомотивного господарства «Локомотивне Депо Помічна» установлено, що ОСОБА_1 відряджено до Одеси, від`їзд 25.10.2022 (Т. 2, а. с. 114).
З наказів про преміювання працівників локомотивного депо за основні результати господарської діяльності за 2020-2022 роки виробничого підрозділу служби локомотивного господарства «Локомотивне Депо Помічна» установлено, що працівникам було виплачено премії за основні результати господарської діяльності (Т. 2, а. с. 115 - 147).
У табелях за січень 2020 - грудень 2020, січень 2021 - грудень 2021, січень 2022 - листопад 2022 зазначено показники роботи машиніста, час і сума за поїзди або чергування, а також час для розрахунку доплат ОСОБА_1 (Т. 2, а. с. 148 - 212).
У табелях обліку використання робочого часу за січень 2020 - грудень 2020, січень 2021 - грудень 2021, січень 2022 - жовтень 2022 зафіксовано явку та неявки на роботу ОСОБА_1 (Т. 2, а. с. 213 - 214).
У графіку надання вихідних днів та відповідальних чергувань машиністам-інструкторам локомотивного депо Помічна за січень 2020 - листопад 2022 зазначено про надання вихідних днів та відповідальних чергувань ОСОБА_1 (Т. 2, а. с. 247-250; Т. 3, а. с. 1 - 70).
У маршрутних листах за січень 2020 - грудень 2020, січень 2021 - грудень 2021, січень 2022 - жовтень 2022 вказано маршрути та дати виїздів ОСОБА_1 (Т. 3, а. с. 71 - 242).
Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні надав показання, що він працює машиністом та головою профспілки залізничників України. Як фізична особа та працівник Укрзалізниці він зазначив, що мали місце порушення щодо виплати заробітної плати, з огляду на що неодноразово писалися листи та скарги. Заробітну плату оплачували не за всі відпрацьовані години, також не проводилася оплата недільних змін. Свідок додав, що кожного місяця складається звіт, і кожен машиніст звітує про свої відпрацьовані години. Про проведену перевірку робиться запис у журналі з особистим підписом машиніста-інструктора, а також фіксуються виявлені недоліки. Журнал машиніста-інструктора має збігатися за часом з даними в маршрутних листах.
Аудитор ОСОБА_2 надала показання про те, що відповідач не надав інформацію (розшифровку) щодо заробітної плати машиніста-інструктора. Натомість, з розрахунків заробітної плати виявляється, що відповідач вказував лише місячний розмір нормогодин (наприклад, у січні 2022 року він складав 160 годин), тоді як розрахунок виплат машиніста додавався в повному обсязі. Це призвело до необхідності виконання додаткових розрахунків, про які у своїх свідченнях повідомляла аудитор, і з яких стало можливим вирахувати недоплату до заробітної плати позивача за виконання роботи машиністом-інструктором. Так, у січні 2022 року позивач фактично відпрацював 377,86 годин при встановленій нормі годин у 159 для машиніста-інструктора. Всього нараховано годин роботодавцем – 190,20, тобто різницю було оплачено як машиністу. При цьому, відповідно до табеля робочого часу на січень 2022 року, робочий день Хоружого складав 7 годин, а робота машиністом була визначена у 78 годин (згідно з розрахунком заробітної плати). Відомості про фактично відпрацьований час як машиністом-інструктором, так і машиністом, відповідачем до нього не вносилися. Відповідно до трудового розпорядку працівників від 20.02.2020 прямо заборонено перевищення відпрацювання місячної нормогодини, яка у позивача тільки у лютому 22 року склала замість 160 годин - 236,21 годин. Простими підрахунками можна дійти очевидного висновку про абсолютну невідповідність відомостей які вносилися роботодавцем до табелів обліку робочого часу (машиніста-інструктора) та дійсного часу і днів, відпрацьованих позивачем (як у якості машиніста-інструктора, так і в якості машиніста) про абсолютну невідповідність відомостей які вносилися роботодавцем до табелів обліку робочого часу (машиніста-інструктора) та дійсного часу і днів, відпрацьованих позивачем (як у якості машиніста-інструктора, так і в якості машиніста). Обрахунок заробітної плати машиніста-інструктора включає у себе надбавку за класність, за вислугу, лікарняні, відпускні, премії тощо. Зокрема у 2020 році аудитор розрахувала недоплату, яка склала 116198,68 грн, у 2021 році – 75400,35 грн, у 2022 році - 67923,35 гривень, що відображено у табличних формах звіту.
8.Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
8.1.Норми права та їх джерела
Згідно з ч. 1 ст. 3 та ст. 4 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю, яке складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
Право на працю, закріплене у ст. 43 Конституції України, включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України, приписи якої кореспондуються із ч. 1 ст. 1 Закону № 108/95-ВР, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.
Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається КЗпП України, Законом України «Про оплату праці» (Закон № 108/95-ВР) та іншими нормативно-правовими актами.
Структура заробітної плати визначена ст. 2 Закону № 108/95-ВР, за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат.
Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.
Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.
Інші заохочувальні та компенсаційні виплати - це виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
У ст. 12 Закону № 108/95-ВР закріплено перелік норм і гарантій в оплаті праці, який не є вичерпним. Указано, що норми оплати праці (за роботу в надурочний час; у святкові, неробочі та вихідні дні; у нічний час; за час простою, який мав місце не з вини працівника; при виготовленні продукції, що виявилася браком не з вини працівника; працівників молодше вісімнадцяти років, при скороченій тривалості їх щоденної роботи тощо) і гарантії для працівників (оплата щорічних відпусток; за час виконання державних обов`язків; для тих, які направляються для підвищення кваліфікації, на обстеження в медичний заклад; для переведених за станом здоров`я на легшу нижчеоплачувану роботу; переведених тимчасово на іншу роботу у зв`язку з виробничою необхідністю; для вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, переведених на легшу роботу; при різних формах виробничого навчання, перекваліфікації або навчання інших спеціальностей; для донорів тощо), а також гарантії та компенсації працівникам в разі переїзду на роботу до іншої місцевості, службових відряджень, роботи у польових умовах тощо встановлюються КЗпП України та іншими актами законодавства України. Норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою цієї статті та КЗпП України, є мінімальними державними гарантіями.
Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону № 108/95-ВР роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.
У Рішенні від 15.10.2013 № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 щодо тлумачення положень ч. 2 ст. 233 КЗпП України, ст. ст. 1, 12 Закону № 108/95-ВР Конституційний Суд України зазначив, що поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано в законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також вказав, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти всі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.
За висновком Конституційного Суду України, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).
Зміст поняття заробітної плати узгоджується з одним із принципів здійснення трудових правовідносин, а саме відплатності праці, який отримав відображення у п. 4 ч. I Європейської соціальної хартії (переглянутої) від 03.05.1996, ратифікованої Законом України від 14.09.2006 № 137-V, за яким усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень. Крім обов`язку оплатити результати праці робітника, існують також інші зобов`язання роботодавця матеріального змісту. Ці зобов`язання стосуються тих витрат, які переважно спрямовані на охорону праці чи здоров`я робітника (службовця) або на забезпечення мінімально належного рівня його життя, у тому числі й у разі простою - зупинення роботи, що було викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами (форс-мажор) тощо. Такі зобов`язання відповідають мінімальним державним гарантіям, установленим статтею 12 Закону  № 108/95-ВР, зокрема щодо оплати часу простою, який мав місце не з вини працівника.
Зазначене, на переконання Конституційного Суду України, дає підстави для висновку, що обсяг заробітної плати найманого працівника становлять винагорода за виконану роботу, про що йдеться у ст. 94 КЗпП України і ст. 1 Закону № 108/95-ВР, та гарантовані державою виплати, передбачені у ст. 12 Закону № 108/95-ВР.
Згідно з ч. 1 ст. 233 КЗпП України (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
  Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину (п. 1 Глави ХІХ КЗпП України).
Крім того, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.
8.2.Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду першої інстанції
Право визначати предмет та підстави позову належить позивачу.
У справі, яка переглядається в апеляційному порядку, позивач звернувся до суду за вирішенням виниклого між ним і відповідачем спору щодо повноти оплати його праці за період 01.01.2020 – 31.12.2022. Позивач вважає, що відповідач неправильно обрахував заробітну плату з урахуванням встановлених за його посадою умов оплати праці та фактично виконаної ним роботи. За його твердженням, відомості табелів використання робочого часу не відповідають відомостям Журналів обліку машиніста-інструктора локомотивних бригад, зокрема в частині його роботи у вечірній та нічний час, за яку за умовами колективного договору передбачені доплати у розмірі 20% та 40%, відповідно, що своєю чергою вплинуло на правильність нарахування надбавки за вислугу років (40%) так, як така надбавка нараховується із розрахунку тарифної ставки за переважаючим видом руху за відпрацьований час. 
Відповідач позов не визнає, вважає, що облік використаного часу вівся ним у спірний період належним чином, а заробітна плата нарахована позивачу правильно та виплачена у повному обсязі. 
Отже, спірні правовідносини у цій справі виникли з приводу права позивача на перерахунок та виплату заробітної плати за виконану ним роботу у період з 01.01.2020 по 31.12.2022, що виходить за межі його функціональних обов`язків на посаді машиніста-інструктора Виробничого підрозділу «Локомотивне депо Помічна» служби локомотивного господарства регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця», а саме залучення до роботи машиніста понад встановлені, що не облікована і не оплачена роботодавцем відповідно до вимог закону та локальних правових актів.
Предметом доказування у справі є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Відповідно до положень ч. 3 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Докази у справі мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності, встановленим ст. ст. 77 - 80 ЦПК України.
У ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність позову. При цьому суд поґрунтував свій висновок тим, що ключовий доказ у справі, аудиторський звіт від 25.03.2023, є недостатньо обґрунтованим, викликає у суду сумніви у достовірності його висновків.
Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновком суду першої інстанції й вважає, що внаслідок неправильного дослідження й оцінки доказів суд неправильно встановив обставини, які мають значення для справи, що спричинило ухвалення помилкового рішення.
Регулювання виробничих і трудових відносин між адміністрацією і колективом працівників локомотивного депо здійснюється на підставі Колективного договору між адміністрацією і профспілковим комітетом локомотивного депо Помічна Одеської залізниці на 2011 – 2015 роки, погодженого конференцією трудового колективу локомотивного депо Помічна 17.02.2011, зареєстрованого Виконавчим комітетом Помічнянської міської ради Добровеличківського району Кіровоградської області № 2 від 28.02.2011, та Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників виробничого підрозділу служби локомотивного господарства «Локомотивне депо Помічна» регіональної філії «Одеська залізниця», затверджених протоколом конференції трудового колективу локомотивного депо Помічна 20.02.2020 (Т. 1, а. с. 210 – 238, 246 - 250, Т. 2, а. с. 1 - 4).
Пунктом 3.1 Колективного договору між адміністрацією і профспілковим комітетом локомотивного депо Помічна Одеської залізниці на 2011 – 2015 роки, погодженого конференцією трудового колективу локомотивного депо Помічна 17.02.2011, зареєстрованого Виконавчим комітетом Помічнянської міської ради Добровеличківського району Кіровоградської області № 2 від 28.02.2011 (далі – Колективний договір) визначено, що 1 Режим роботи і відпочинку працівників локомотивного депо встановлювати відповідно до діючого законодавства, Правилами внутрішнього трудового розпорядку, наказом Укрзалізниці від 10.03.1994 р. № 40-Ц «Про введення в дію Особливостей регулювання робочого часу і часу відпочинку окремих категорій працівників, безпосередньо пов`язаних із забезпеченням безпеки руху потягів і обслуговуванням пасажирів на залізницях і метрополітенах України» зі змінами і доповненнями до нього, а також наказом Міністерства транспортного зв`язку України від 07.06.2010 р. № 340 «Про затвердження Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів» (Т. 1, а. с. 214).
За змістом п. 3.3 Колективного договору тривалість щоденної роботи (зміни) встановлювати Правилами внутрішнього трудового розпорядку депо або графіками змінності, погодженими з профспілковим комітетом з дотриманням нормальної тривалості робочого часу працівника – не більше 40 годин в тиждень.
Тривалість робочої зміни, що перевищує 8 годин (крім працівників, занятих на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці і тривалість робочого часу яких, встановлена законодавством не більше 36 годин на тиждень) встановлювати в порядку, встановленому Правилами внутрішнього трудового розпорядку, що є невід`ємною частиною колективного договору, а також наказом Укрзалізниці від 10.03.1994 р. № 40-Ц «Про введення в дію Особливостей регулювання робочого часу і часу відпочинку окремих категорій працівників, безпосередньо пов`язаних із забезпеченням безпеки руху потягів і обслуговуванням пасажирів на залізницях і метрополітенах України» зі змінами і доповненнями до нього. Для локомотивних бригад і працюючих за змінним графіком, місячною нормою робочого часу встановлювати норму часу для шестиденного робочого тижня (Т. 1, а. с. 214 – 215).
Пунктом 4.14. Колективного договору встановлено, що оплату понаднормових годин роботи проводити в подвійному розмірі, незалежно від їх кількості. Машиністам локомотивів, які працюють в одну особу, встановлювати доплати до тарифних ставок у розмірі до 60 % залежно від виду роботи та завантаження локомотива. Додатком 6 до Колективного договору визначено перелік доплат і надбавок до тарифних ставок та посадових окладів працівників депо, зокрема: 
- за суміщення професій (посад) - доплати одному працівнику максимальними розмірами обмежуються та визначаються наявністю одержаної економії за тарифними ставками окладами сумісної посади працівників; 
- за розширення зони обслуговування або збільшення обсягу робіт - доплати одному працівникові максимальними розмірами не обмежуються та визначаються наявністю одержаної економії за тарифними ставками та окладами, які могли б виплачуватись за умовами нормативної чисельності працівників; 
- за виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника - до 100% тарифної ставки (окладу) відсутнього працівника; 
- за роботу у важких та шкідливих, особливо важких та особливо шкідливих умовах праці - за роботу у важких та шкідливих умовах праці - до 12%, за роботу в особливо важких та особливо шкідливих умовах праці - до 24 % тарифної ставки (посадового окладу) за фактично відпрацьований час; 
- на період освоєння нових норм трудових витрат — підвищення відрядних розцінок до 20%; підвищення тарифних ставок до 10%; 
- за керівництво бригадою (бригадирові, не звільненому від основної роботи) -доплати за керівництво бригадою з чисельністю від 5 до 10 осіб - у розмірі до 20%, понад 10 осіб - 20 - 25% тарифної ставки за фактично відпрацьований час (у разі невиконання встановлених виробничих завдань, низької якості виконаних робіт, виробничих та трудових порушень доплата не виплачується, або розмір її знижується); 
- за роботу у нічний час (22.00 год - 06.00 год) - 40 % годинної тарифної ставки (посадового окладу) за кожну годину роботи та за роботу у вечірній час (18.00 год - 22.00 год) - 20% годинної тарифної ставки (посадового окладу) за кожну годину роботи в цей час; 
- майстрам (старшим майстрам) та контрольним майстрам (старшим контрольним майстрам), яким у встановленому порядку надається звання «Майстер II класу» та «Майстер класу» - у розмірах 10 та 15 % посадового окладу відповідно; 
- працівникам, за їх згодою, робочий день може бути поділений на частини (з перервою в роботі більше 2-х годин) з доплатою за такий режим роботи у розмірі 10 % тарифної ставки (посадового окладу, відрядного заробітку) за фактично відпрацьований тягар у ці дні (Зміни);
- працівникам, які мають науковий ступінь кандидата чи доктора наук відповідно до спеціальності у розмірах 15 та 20 % посадового окладу відповідно; 
Надбавки: - за високу професійну майстерність робітникам - диференційовані надбавки до тарифних ставок працівників: III розряду - 12 %, IV. розряду - 16%, У розряду - 20%, VI розряду - 24%; за високі досягнення у праці — до 50% посадового окладу; за виконання особливо важливих робіт на строк їх проведення - до 50% посадового окладу: машиністам локомотивів, які мають клас кваліфікації, та помічникам машиністів, які мають право управління локомотивом, у наступних розмірах (у % до тарифної ставки): при наявності права керування локомотивами певного виду тяги (1, 2, 3): машиністу локомотива І класу 15 20, 25, відповідно; машиністу локомотива II класу – 10, 15, 20, відповідно; машиністу локомотива III класу – 5, 10, 15, відповідно.
Відповідно до пункту 5 «Робочий час та його використання» Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників виробничого підрозділу служби локомотивного господарства «Локомотивне депо Помічна» регіональної філії «Одеська залізниця», затверджених протоколом конференції трудового колективу локомотивного депо Помічна 20.02.2020, введено в дію наступні графіки робот, з обліковим періодом – місяць:
Для робітників працюючих щоденно з одним вихідним днем з 6-ти денним робочим тижнем.
Цех експлуатації – машиніст-інструктор локомотивних бригад. Праця яких є ненормованою, облік робочих годин та оплата праці – провадиться згідно з табелем обліку робочого часу. Облік робочих годин в нічний та вечірній час при здійснені чергування в депо, раптових перевірок, КІП та знаходженні на лінії, при виконанні своїх посадових обов`язків проставляються з Особистого журналу машиніста-інструктора, згідно зразка (Додаток № 1 до інструкції ЦТ/ЦРП – 0195 від 26.04.2010), але загально відпрацьований час не повинен перевищувати місячну норму годин. Для збереження місячної норми дозволяється встановлювати тривалість робочої зміни від 3 до 12 годин із зазначенням даних змін у графіку та табелі обліку робочого часу. (Т. 1, а. с. 248).
Завдання та обов`язки машиніста-інструктора локомотивних бригад закріплені в пункті 2 Робочої інструкції машиніста-інструктора локомотивних бригад (КП8311), погодженої 16.07.2021 головою профспілкового комітету «Профспілки залізничників і транспортних будівельників України» виробничого підрозділу служби локомотивного господарства «Локомотивне депо Помічна» Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» та затвердженої 16.07.2021 начальником виробничого підрозділу служби локомотивного господарства «Локомотивне депо Помічна» Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» (далі - Інструкція) (Т. 2, а. с. 5 – 14).
За змістом підпунктів 2.1 – 2.5 пункту 2 Інструкції машиніст-інструктор організовує свою роботу за особистим місячним планом, який затверджується заступником начальника.
Місячний план повинен передбачати виконання встановленої кількості контрольно-інструкторських поїздок (КІП), контроль за технічним станом локомотивів в експлуатації, проведення теоретичного та практичного навчання, консультацій локомотивних бригад та іншої роботи з локомотивними бригадами.
Для організації та обліку роботи машиніста-інструктора ведеться: а) особистий журнал машиніста-інструктора, який включає: список особового складу колони; закріплення складу локомотивних бригад; екран проведення КІП; особистий місячний план роботи; робоча сторінка машиніста-інструктора; звіт роботи за місяць; б) журнали проведення інструктажів з безпеки руху, охорони праці та протипожежної безпеки.
Машиніст-інструктор щомісячно складає письмовий звіт про виконану ним роботу за минулий місяць та стан безпеки руху, технологічної та трудової дисципліни, дотримання вимог охорони праці в підпорядкованій колоні.
Основними формами індивідуальної роботи машиніста-інструктора з локомотивними бригадами є: здійснення КІП; здійснення раптових перевірок; проведення інструктажів, співбесід, навчання, перевірки знань локомотивних бригад.
Також, підпунктом 2.7 пункту 2 Інструкції передбачено, що для підтримання кваліфікації та навичок керування локомотивом машиніст-інструктор може виконувати не більше трьох поїздок (змін) у місяць як машиніст локомотива з оплатою згідно з маршрутним листом машиніста.
Згідно з наказом про ведення графіків роботи на 2020 рік по локомотивному депо Помічна, а також аналогічними наказами на 2021 та 2022 роки, Для робітників працюючих щоденно з одним вихідним днем з 6-ти денним робочим тижнем з річною нормою 2009 годин, а також 2006 годин та 2000 годин, відповідно (Т. 2, а. с. 19 – 24). 
Крім цього, згаданими наказами передбачено, що цех експлуатації – машиніст-інструктор локомотивних бригад. Праця яких є ненормованою, облік робочих годин та оплата праці – провадиться згідно з табелем обліку робочого часу. Облік робочих годин в нічний та вечірній час при здійснені чергування в депо, раптових перевірок, КІП та знаходженні на лінії, при виконанні своїх посадових обов`язків проставляються з Особистого журналу машиніста-інструктора, згідно зразка (Додаток № 1 до інструкції ЦТ/ЦРП – 0195 від 26.04.2010), але загально відпрацьований час не повинен перевищувати місячну норму годин. Для збереження місячної норми дозволяється встановлювати тривалість робочої зміни від 3 до 12 годин із зазначенням даних змін у графіку та табелі обліку робочого часу. Початок робочого дня в 8.00 годин, закінчення в 15.30 годин, тривалість обідньої перерви 30 хвилин з 12.00 до 12.30.
Таким чином, за умовами трудового договору позивач в межах зобов`язаний виконувати роботу машиніста-інструктора, а також, для підтримання кваліфікації та навичок керування локомотивом машиніст-інструктор, він може виконувати не більше трьох поїздок (змін) у місяць, як машиніст локомотива з оплатою згідно з маршрутним листом машиніста.
Графік роботи позивача продовж 2020 – 2022 років був з 6-ти денним робочим тижнем, ненормований, але обмежений річною нормою 2009, 2006 та 2000 годин у відповідний рік. 
При цьому, на оплату його праці поширюються усі положення Колективного договору щодо доплат та надбавок, зокрема за роботу у вечірній та нічний час. за вислугу років тощо.
Позивач на підтвердження своїх вимог надав завірені копії первинної документації виробничого підрозділу служби локомотивного господарства «Локомотивне депо Помічна» Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» щодо (накази; графіки роботи; журнал обліку роботи машиніста-інструктора; помісячні розрахунки заробітної плати; показники маршруту, часу і суми поїздки; табелі обліку використання робочого часу, графіки відповідальних чергувань машиністів-інструкторів, графіки надання вихідних днів машиністів-інструкторів, маршрути за спірний період).
Ці докази отримані від відповідача на адвокатський запит представника позивача.
Їх зміст та достовірність відповідачем не оспорюється.
Крім того, позивач надав до суду підготовлений ТОВ «Аудиторська фірма Княгиня» за результатами перевірки вказаних документів аудиторський звіт від 25.05.2023.
Згідно з цим звітом відомості табелів обліку використання робочого часу не відповідають відомостям журналів обліку машиніста-інструктора локомотивних бригад за відповідні періоди. 
Порівнюючи відомості з цих двох джерел аудитор встановив, що в табелях обліку за 2020 - 2022 роки не враховано понаднормові (за текстом звіту - «перероблені») робочі години. Відповідно, не проведено нарахування заробітної плати за ці відпрацьовані позивачем години, зокрема надбавки за роботу у вечірній та нічний час і вислугу років на суму 259522,38 грн (Т. 1, а. с. 42 – 57).
Детальний помісячний розрахунок недонарахованих сум заробітної плати наведено у додатках до аудиторського звіту, які містяться у справі. 
Аудиторський висновок належить до письмових доказів у справі. Він є належним доказом, адже містить інформацію щодо предмета доказування. 
Допустимість цього доказу також не викликає сумніву.
Цей доказ має оцінюватися судом у взаємозв`язку з іншими доказами у справі (первинними обліковими та розрахункові документи, які містяться у справі, відповідають вимогам ст. ст. 77 – 79 ЦПК України та були предметом дослідження аудитором.
Суд першої критично оцінив достовірність аудиторського висновку, не ставлячи під сумнів інші докази у справі.
На думку колегії суддів апеляційного суду, суд першої інстанції не врахував доказового значення цього доказу, з огляду на таке.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про аудит фінансової звітності та аудиторську діяльність» від 21.12.2017 № 2258-VIII (далі – Закон № 2258-VIII) аудиторський звіт - документ, підготовлений суб`єктом аудиторської діяльності відповідно до міжнародних стандартів аудиту та вимог цього Закону за результатами аудиту фінансової звітності (консолідованої фінансової звітності, комбінованої фінансової звітності)
За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 14 Закону № 2258-VIII аудиторський звіт передбачає надання впевненості користувачам шляхом висловлення незалежної думки аудитора про відповідність в усіх суттєвих аспектах фінансової звітності та/або консолідованої фінансової звітності вимогам національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку, міжнародних стандартів фінансової звітності або іншим вимогам.
В аудиторському звіті за результатами обов`язкового аудиту, щонайменше, має наводитися така інформація: 1) повне найменування юридичної особи; склад фінансової звітності або консолідованої фінансової звітності, звітний період та дата, на яку вона складена; також зазначається - відповідно до яких стандартів складено фінансову звітність або консолідовану фінансову звітність (міжнародних стандартів фінансової звітності або національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку, інших правил); 2) твердження про застосування міжнародних стандартів аудиту; 3) чітко висловлена думка аудитора немодифікована або модифікована (думка із застереженням, негативна) або відмова від висловлення думки, про те, чи розкриває фінансова звітність або консолідована фінансова звітність в усіх суттєвих аспектах достовірно та об`єктивно фінансову інформацію згідно з міжнародними стандартами фінансової звітності або національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку та відповідає вимогам законодавства з питань її складання. Якщо суб`єкт аудиторської діяльності не може висловити аудиторську думку, звіт повинен містити відмову від висловлення думки; 4) окремі питання, на які суб`єкт аудиторської діяльності вважає за доцільне звернути увагу, але які не вплинули на висловлену думку аудитора; 5) про узгодженість фінансової інформації у звіті про управління (консолідованому звіті про управління), який складається відповідно до законодавства, з фінансовою звітністю (консолідованою фінансовою звітністю) за звітний період та/або з іншою інформацією, отриманою аудитором під час аудиту, а за наявності суттєвих викривлень у звіті про управління наводиться опис таких викривлень та їх характер; 6) суттєву невизначеність, яка може ставити під сумнів здатність продовження діяльності юридичної особи, фінансова звітність якої перевіряється, на безперервній основі у разі наявності такої невизначеності; 7) основні відомості про суб`єкта аудиторської діяльності, що провів аудит (повне найменування, місцезнаходження, інформація про реєстрацію у Реєстрі).
Незначні недоліки форми аудиторського висновку, на які звернув увагу суд першої інстанції (наприклад, посилання на ЗУ «Про підприємства», який втратив чинність), не дають підстав вважати його недостовірним.
Суд помилково вказав на відсутність у вказаному аудиторському звіті відповідних розрахунків так, як у додатках містяться детальні розрахунки, а безпосередньо у мотивувальній його частині – узагальнені розрахунки у формі таблиць.
Зауваження суду про те, що позивач не звертався з клопотанням про призначення економічної експертизи не може братися до уваги так, як висновок відповідного експерта не є тим єдиним доказом, яким можуть бути доведені обставини у справі. 
Відповідач на спростування правильності висновків та розрахунків, виконаних аудитором, будь-яких доказів не надав.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він нівелює можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Заперечення відповідача на позов та апеляційну скаргу полягають у тому, що єдиним документом (доказом) використання робочого часу, який є основою для розрахунку заробітної плати працівника, є табель обліку використаного робочого часу.
Відповідно до ст. 14 Закону України «Про державну статистику» органи державної статистики затверджують статистичну методологію та звітно-статистичну документацію, а також типові форми первинної облікової документації, необхідні для проведення державних статистичних спостережень.
Типові форми первинного обліку, затверджені наказом Держкомстату від 05.12.2008 № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці», використовуються з метою обліку використання робочого часу усіх категорій працюючих, для контролю за дотриманням встановленого режиму робочого часу, для отримання даних про відпрацьований час та інших показників, необхідних для складання форм державних статистичних спостережень з праці.
Зокрема, типова форма № П-5 «Табель обліку використання робочого часу» надається як рекомендована для застосування і використовується як формалізований набір показників у складі первинного обліку підприємства щодо використання робочого часу, необхідний для заповнення форм державних статистичних спостережень з праці.
При цьому обов`язковим є наявність первинного обліку показників щодо використання робочого часу, які вносяться до табеля, й за необхідності можуть встановлюватися особливості такого обліку.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що у спірних правовідносинах такі особливості обліку витраченого робочого часу машиніста-інструктора, зокрема позивача у справі, врегульовано положеннями колективного договору, правилами внутрішнього трудового розпорядку та наказами відповідача про ведення графіків роботи, згідно з якими облік робочих годин в нічний та вечірній час при здійснені чергування в депо, раптових перевірок, КІП та знаходженні на лінії, при виконанні своїх посадових обов`язків проставляються з Особистого журналу машиніста-інструктора, згідно зразка.
Тож, аудитор обґрунтовано порівнював коректність відображення обліку робочого часу в табелях з відповідними відомостями особистого журналу машиніста-інструктора.
Стосовно доводів відповідача, що позивач працює за ненормованим робочим днем та отримує за це компенсацію – додаткові дні відпустки, то колегія суддів апеляційного суду їх відхиляє так, як позивач обґрунтовував свої вимоги не тим, що він не отримав компенсації за ненормований робочий день, а тим, що він залучався до роботи машиніста понад встановлену норму, працював понаднормово та не отримав доплат, на які має право, нарахованих на фактично відпрацьований ним час.
Колегія суддів вважає, що позивач довів той факт, що відповідав не забезпечив об`єктивного обліку фактично відпрацьованого ним робочого часу, що вплинуло на правильність нарахування заробітної плати та повноту її виплати позивачу.
Апеляційний суд встановив, що відповідач недоплатив позивачу заробітну плату продовж 2020 – 2022 років.
У висновку аудитора зазначено, що за 2020 рік сума недоплати – 1116198,68 грн, за 2021 – 75400,35 грн, за 2022 рік – 67923,35, а всього – 259522,38. 
При цьому ця сума обрахована після вирахування ПДФО та військового збору.
Натомість сума до вирахування податків та платежів становить 322388,00 грн (за 2020 рік сума недоплати – 144346,19 грн, за 2021 – 93665,03 грн, за 2022 рік – 84376,83 грн, Т. 1, а. с. 44, 45, див. колонку «Всього донараховано», рядок «Разом»).
Справляння і сплата податку з доходів фізичних осіб є обов`язком працівника, податковим агентом якого в силу закону є роботодавець, однак суд, задовольняючи вимоги про оплату праці, визначає суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що обов`язково вказує в резолютивній частині рішення (постанови Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 18.10.2024 у справі № 757/27799/21-ц, від 06.11.2024 у справі № 359/6714/23).
Отже, усталена практика Верховного Суду свідчить про уніфікований підхід щодо функцій роботодавця як податкового агента під час виконання рішення суду про стягнення сум на користь працівника.
З огляду на це стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість по заробітній платі в сумі 322388,05 грн, яка визначена без утримання податків й інших обов`язкових платежів.
Щодо вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат, розрахованих згідно з аудиторським звітом як добуток несплачених сум заробітної плати після оподаткування на індекс інфляції кожного наступного місяця, то колегія суддів вважає, що така вимога не підлягає задоволенню так, як законодавством України встановлено спеціальний механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг, який передбачений нормами Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Вказаний Закон передбачає спеціальні підстави та порядок індексації, зокрема оплати праці. Проте позивач таких вимог не заявляв, а наданий ним розрахунок не враховує особливості, передбачені Законом.
Стосовно заперечень відповідача, які полягають у тому, що відповідач звернувся до суду з пропуском встановленого строку. 
Позивач висунув вимогу про стягнення недоплаченої заробітної плати за період з 01.01.2020 до 31.12.2022.
До суду він звернувся 08.08.2023. відповідно до відтиску штампа суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, тобто до змін, внесених згідно із Законом України від 01.01.2022 № 2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022, частини 1 і 2 ст. 233 КЗпП України викладено в такій редакції: «Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».
Отже, до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права (ч. 1 ст. 233 КЗпП України).
Крім того, необхідно враховувати положення п. 1 Глави ХІХ КЗпП України про те, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на території України встановлено карантин, який неодноразово продовжувався Урядом і був відмінити з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651.
Таким чином, встановлений ч. 1 ст. 233 КЗпП України тримісячний строк (у редакції Закону № 2352-IX) для позивача почав свій перебіг 01.07.2023 та на час його звернення до суду (08.08.2023) не сплинув.
Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди.
Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин.
КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи винятків для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, а ст. 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у його житті та з урахуванням інших обставин.
Суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди з урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 3, ч. 4 ст. 23 ЦК України). 
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з доводами позивача, що порушення відповідачем його прав на повне та своєчасне отримання заробітної плати спричинило йому моральні страждання та вимагало від нього докласти додаткових зусиль для відновлення порушеного права. 
Завдана моральна шкода підлягає компенсації у грошовій формі.
Однак. оцінюючи глибину моральних страждань позивача, колегія суддів апеляційного суду враховує, що, згідно з позовною заявою, позивач дізнався про порушення його права після ознайомлення з наданими йому документами, тобто наприкінці 2022 року.
Крім того, порушення його права полягало саме у недоплаті заробітної плати, а не повній її невиплаті, а тому він мав засоби для забезпечення своїх першочергових потреб. 
До того ж позивач не навів переконливих аргументів, які б вказували, що вчинене порушення спричинило йому істотне погіршення здібностей або позбавило його можливості їх реалізації, порушило його нормальні життєві зв`язки.
З урахуванням принципів розумності й справедливості, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що достатнім буде присудження грошової компенсації позивачу в сумі 5000,00 грн.
9. Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, щодо недоліків оскаржуваного рішення суду першої інстанції знайшли своє підтвердження.
Суд допустив порушення норм процесуального права, неправильно та неповно встановив обставини справи через неправильну оцінку доказів, чим позбавив себе можливості вирішити спір відповідно до закону.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову.
10.Про судові витрати
    Питання розподілу судових витрат буде вирішене додатковим рішенням суду продовж наступних десяти днів без повідомлення учасників справи. 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384ЦПК України, суд 
УХВАЛИВ:
Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 29.01.2025 скасувати і ухвалити нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити частково.
Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (код юридичної особи у ЄДР: 40075815) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) заборгованість по заробітній платі з 01.01.2020 по 31.12.2022 в сумі 322388,00 (триста двадцять дві тисячі триста вісімдесят вісім) грн з утриманням з цієї суми установлених законодавством податків та зборів.
Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (код юридичної особи у ЄДР: 40075815) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 5000,00 (п`ять тисяч)грн.
В іншій частині вимог позивача відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: С. М. Єгорова

С. І. Мурашка