ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4232/25 Справа № 203/3830/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ханієва Ф. М. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

Категорія 30

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 року                                                                м. Дніпро
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Петешенкової М.Ю.,
суддів Городничої В.С., Красвітної Т.П.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта"
на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 грудня 2024 року у складі судді Ханієвої Ф.М.
у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про стягнення грошових коштів у якості страхового відшкодування, -
В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 08 лютого 2024 року о 15 годині 40 хвилин за участі транспортних засобів Changan Benben E-Star, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та Mercedes-Benz 308D, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. 
Постановою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 02 квітня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.
Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована у ПАТ "НАСК "Оранта", поліс № 21633527.
Зазначає, що відповідно до висновку експерта №030/24 транспортно-товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного 18 березня 2024 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mercedes-Benz 308D, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 199747,86 грн; ринкова вартість пошкодженого автомобіля Mercedes-Benz 308D, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 51881,16 грн.
15 березня 2024 року він будучи власником пошкодженого транспортного засобу, звернувся до ПАТ "НАСК "Оранта" із письмовою заявою про відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, на підставі якої 23 квітня 2024 року ПАТ "НАСК "Оранта" здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 63067,79 грн.
Не погодившись з отриманим розміром страхового відшкодування він 10 травня 2024 року та 03 червня 2024 року направив на адресу ПАТ "НАСК "Оранта" заяви про виплату страхового відшкодування, відповідно до висновку незалежного судового експерта Цаберябого В.М. №030/24, у зв`язку із заниженою сумою виплати, які залишені відповідачем без розгляду.
Оскільки страхова компанія частково відшкодувала майнову шкоду, вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав та просити суд стягнути з відповідача, як із страховика, який зобов`язанний відшкодувати збиток спричинений винуватцем дорожньо-транспортної та сплатити різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою у розмірі 84798,91 грн. та вирішити питання судових витрат.
Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 грудня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 84798,91 грн. 
Стягнуто з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн. та витрати, пов`язані із проведенням експертизи у розмірі 4000,00 грн. 
Стягнуто з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. 
Рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю підстав для стягнення різниці між фактичним розміром завданої шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) та судових витрат, які підтверджені належними та допустимими доказами у справі.
Не погодившись з рішенням суду ПАТ «НАСК «Оранта», звернулося з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно встановлені обставини у справі, що мають значення для справи. Вказує, що суд першої інстанції не прийняв до уваги висновок № 35323/1 від 04 квітня 2024 року складений ТОВ “СЗУ Україна” на замовлення ПАТ «НАСК «Оранта» про визначення суми відшкодування завданих збитків, на підставі якого було виплачено страхове відшкодування, а прийняв лише до уваги, висновок експерта №030/24 транспортно-товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу від 18 березня 2024 року, який покладений в основу судового рішення, в порушенням процесуальних норм та неправильного застосування матеріального законодавства, тому такий висновок є неналежним доказом і не відповідає вимогам ЦПК України. Окрім того, вирішуючи питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн., суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, оскільки вказані витрати у визначеному розмірі не підтверджені належними та допустимими доказами, не відповідають виконаній роботі адвоката та є необґрунтованими.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Судом встановлено, що 08 лютого 2024 року о 15 годині 40 хвилин за участі транспортних засобів Changan Benben E-Star, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та Mercedes-Benz 308D, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. 
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_3 від 27 лютого 2020 року, ОСОБА_1 є власником транспортного засобу – автомобіля марки Mercedes-Benz 308D, д.н.з. НОМЕР_2 , 1995 року випуску, жовтого кольору, тип: спеціалізований вантажний – спеціалізований фургон малотоннажний - В, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_4 .
Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2024 року, у справі №203/1433/24, провадження №3/0203/732/2024 було визнано винуватим ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.
Вказана постанова суду набрала законної сили станом на 13 квітня 2024 року.
Згідно ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до поліса №216335627 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цей документ є візуальною формою полісу, що посвідчує укладення внутрішнього електронного договору, страховик: ПАТ «НАСК «Оранта», страхувальник: ТОВ «ТД Агротайм», строк дії договору з 18 серпня 2023 року по 17 серпня 2024 року включно; страхова сума на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну майну – 160000,00 грн; розмір франшизи 0 грн; забезпечений транспортний засіб: Changan Benben E-Star, Тип: В5, д.н.з. НОМЕР_1 , 2022 року випуску.
Відповідно до висновку експерта №030/24 транспортно-товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного 18 березня 2024 року, судовий експерт Цаберябий В.М., за змістом якого ОСОБА_1 звернувся 14 березня 2024 року до судового експерта із заявою щодо проведення транспортно-товарознавчої експертизи автомобіля Mercedes-Benz 308D, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з метою визначення вартості матеріального збитку, завданого його власнику; висновок підготовлено для надання до суду, про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України експерт обізнаний; серед використаних нормативних і довідкових джерел вказана, зокрема, Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджена Міністерством юстиції України і Фонду Державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092; технічний огляд автомобіля Mercedes-Benz 308D, реєстраційний номер НОМЕР_2 , був проведений експертом 18 березня 2024 року в світлий час доби при природному і штучному освітленні в присутності ОСОБА_1 , власника автомобіля за адресою: АДРЕСА_1 .
За результатами проведеного експертного дослідження судовий експерт дійшов висновків, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mercedes-Benz 308D, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 199747,86 грн; ринкова вартість пошкодженого автомобіля Mercedes-Benz 308D, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 51881,16 грн.
Відповідно до протоколу огляду транспортного засобу від 18 березня 2024 року, судовий експерт за участі власника транспортного засобу – ОСОБА_1 провів огляд автомобіля Mercedes-Benz 308D, реєстраційний номер НОМЕР_2 .
15 березня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» із письмовою заявою про відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 08 лютого 2024 року за участі транспортних засобів: Mercedes-Benz 308D, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , та Changan Benben E-Star, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 .
Відповідно до виписки з банківського рахунку ОСОБА_1 у АТ КБ «ПриватБанк» ПАТ «НАСК «Оранта» 23 квітня 2024 року здійснив безготівкове зарахування страхового відшкодування по договору №216335627 від 18 серпня 2023 року на банківський рахунок ОСОБА_1 у розмірі 63067,79 грн.
10 травня 2024 року та 03 червня 2024 року ОСОБА_1 направив на адресу ПАТ «НАСК «Оранта» заяви про виплату страхового відшкодування, відповідно до висновку незалежного судового експерта Цаберябого В.М. №030/24, у зв`язку із заниженою сумою виплати по справі №2262.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала.
Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно із до ст. 22 ЦК України, збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до положень ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування – це письмова угода між страхувальником та страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування, на користь якої укладеного договір страхування (подати допомогу, виконати послуги тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року №1961-IV (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до положень ст. 28 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, – це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
Відповідно до положень ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.
Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Аналіз викладених вище норм вказує, що страховик у разі визнання транспортного засобу фізично знищеним у межах розміру страхової суми (ліміту), за вирахуванням розміру франшизи, відшкодовує потерпілій особі завдану дорожньо-транспортною пригодою шкоду, яка складається з різниці між вартістю автомобіля до дорожньо-транспортної пригоди та після дорожньо-транспортної пригоди.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №752/16797/14-ц, за якою у випадку, якщо транспортний засіб є фізично знищеним, то його власнику відшкодовується виключно різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на еквакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Також за змістом п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися, у тому числі зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують.
Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими – прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.
Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.
Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у т.ч. шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" п. 41.1 ст. 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.
Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.
Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2018 року у справі №753/21177/16-ц (провадження №61-28918св18) дійшов висновку, що визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування.
Підтвердження фактичної (реальної) суми шкоди має встановлюватися на підставі висновку автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля (постанова Верховного Суду від 20 березня 2018 року у справі №911/482/17).
Окрім того, внаслідок заподіяння під час дорожньо-транспортної пригоди шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема, на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець дорожньо-транспортної пригоди не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17).
Відповідно до висновку експерта № 030/24 від 18 березня 2024 року, розмір заподіяної майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди склав 147866,70 грн (199747,86 грн (ринкова вартість автомобіля до дорожньо-транспортної пригоди) – 51881,16 грн (ринкова вартість пошкодженого автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди) = 147866,70 грн).
З огляду на встановлені обставини справи, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що ремонт транспортного засобу є економічно необґрунтованим, оскільки витрати на його відновлення перевищують його вартість на момент дорожньо-транспортної пригоди, тому стягненню підлягає різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, за мінусом сплаченого страхового відшкодування 63067,79 грн., в межах ліміту відповідальності страховика транспортного засобу винуватця дорожньо-транспортної пригоди. (160000,00 грн) з урахування витрат на проведення транспортно - товарознавчої експертизи у розмірі 4000,00 грн., що узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 22 листопада 2023 року у справі №712/4126/22. 
Отже, з урахуванням всіх обставин справи, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про необхідність врахування висновку експерта, складеного за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи щодо вартості матеріального збитку й враховуючи право позивача на відшкодування шкоди, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача суми недоплаченого страхового відшкодування з урахуванням висновку експерта №030/24 від 18 березня 2024 року у розмірі 84798,91 грн., що складає різницю між загальним розміром матеріального збитку та частково сплаченої відповідачем суми страхового відшкодування.
Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Пунктом 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу суду надано договір №17/07 про надання правової допомоги від 17 липня 2024 року, укладеного між адвокатом Тарасюком О.О. та ОСОБА_1 , за умовами якого, зокрема, за надання послуг адвокатом відповідно до п. п. 2.1. – 2.2. договору, клієнт сплачує адвокату винагороду, розмір якої визначається в акті приймання-передачі наданих послуг (п.4 договору); свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП №3337 від 28 липня 2017 року; ордер на надання правничої допомоги від 17 липня 2024 року, виданого на підставі договору про надання правової допомоги від 17 липня 2024 року №17/-7, адвокат Тарасюк О.О.; додаткова угода до договору про надання правової допомоги №17/07 від 17 липня 2024 року, за умовами якої, зокрема, у справі щодо позову ОСОБА_1 до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» про стягнення грошових коштів у якості страхового відшкодування за дорожньо-транспортною пригодою, що мала місце 08 лютого 2024 року, за послуги, зазначені у п. 1, 2 додаткової угоди до договору клієнт сплачує адвокату гонорар у сумі 10000,00 грн. без ПДВ протягом п`яти днів з дня підписання акту приймання-передачі наданих послуг та набрання судовим рішення по справі законної сили (п. 3 додаткової угоди); звіт адвоката від 18 липня 2024 року до додаткової угоди від 17 липня 2024 року на суму 10000,00 грн.; акт приймання-передачі наданих послуг від 18 липня 2024 року до додаткової угоди від 17 липня 2024 року на суму 10000,00 грн.
З урахуванням складності справи, співмірності та пропорційності понесених витрат щодо предмета спору, значення справи для сторін, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем документально доведений факт понесення витрат на правову допомогу, та враховуючи задоволення позову і відсутність заперечень відповідача щодо не співмірності заявлених позивачем витрат на правову допомогу, стягнув з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає його таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції в порушення положень процесуального закону прийняв до уваги висновок експерта №030/24 від 18 березня 2024 року і послався на нього в оскарженому рішенні, як на належний та допустимий доказ, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки під час проведення транспортно-товарознавчої експертизи експерт ОСОБА_4 був попереджений про кримінальну відповідальність відповідно до вимог ст.384 КК України, отже, є належним та допустимим доказом у справі.
Твердження скаржника про те, що висновок експерта №030/24 від 18 березня 2024 року по визначенню вартості збитків, спричиненого власнику пошкодженого автомобіля не є допустимим та належним доказом, що підтверджує розмір заподіяної шкоди, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки всупереч положенням ст. 81 ЦПК України скаржником не доведено факт завищення висновком експерта по визначенню вартості матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що у разі незгоди із висновком судового експерта, скаржник мав право заявити відповідне клопотання про призначення судової експертизи для визначення розмірі спричиненої шкоди, чого останнім під час розгляду справи в суді першої інстанції та під час перегляду справи в суду апеляційної інстанції заявлено не було, скаржник своїм правом не скористався.
Посилання скаржника на те, що стягнутий розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки стягнутий розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає принципу виваженості, необхідності таких витрат та підтверджені належними та допустимими доказами у розумінні норм діючого законодавства.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не в повній мірі встановив дійсні обставини справи та як наслідок зробив неправильний висновок про задоволення позову, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки жодних додаткових обґрунтувань чи нових доказів, що не були подані відповідачем до суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.
Отже, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини в справі та правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює та застосував норми права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. 
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Відповідно ст. 141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення суду без змін, не змінює розподіл судових витрат.
Разом з цим, ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу ПАТ "НАСК "Оранта" просив стягнути із відповідача витрати на правничу допомогу за перегляд справи в апеляційному порядку у розмірі 10000,00 грн.
На підтвердження розміру судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн., понесених у зв`язку із розглядом справи у суді апеляційної інстанції, скаржником надано договір №17/07 про надання правової допомоги від 17 липня 2024 року, ордер на надання правничої допомоги серія АЕ № 1368098 від 11 березня 2025 року, додаткова угода від 11 березня до договору про надання правової допомоги №17/07 від 17 липня 2024 року, звіт адвоката від 13 березня 2025 року до додаткової угоди від 11 березня до договору про надання правової допомоги №17/07 від 17 липня 2024 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 13 березня 2025 року до додаткової угоди від 11 березня до договору про надання правової допомоги №17/07 від 17 липня 2024 року.
Колегія суддів звертає увагу, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”).
Розподіляючи витрати понесені на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції та враховуючи задоволення позову та залишення рішення суду першої інстанції без змін, колегія суддів вважає, що наявні матеріали справи та надані суду документи, є підставою для відшкодування судом витрат на правничу допомогу з іншої сторони, враховуючи наявний в матеріалах справи відзив на апеляційну скаргу, час витрачений адвокатом, враховуючи, заяву відповідача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу та критерії виваженості та справедливості, розумної необхідності понесених витрат під час перегляду справи в апеляційному порядку, з відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн., що буде відповідати принципу виваженості та необхідності таких витрат.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" - залишити без задоволення.
Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 грудня 2024 року - залишити без змін.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 04 серпня 2025 року.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Суддя: В.С. Городнича

Т.П. Красвітна