ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 597/634/25	Головуючий у 1-й інстанції Торська І.В. 	
Провадження № 33/817/365/25 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2025 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
з участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , - адвоката Данильчука Н.Б., 

розглянувши, в режимі відеоконференції, матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Данильчука  Н.Б. на постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 18 червня 2025 року, 

в с т а н о в и в:

Постановою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 18  червня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Як визнав суд, 07.05.2025 року о 21 год. 40 хв. по вул.Польова, 1 в с.  Голігради водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ВАЗ 21074 днз НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: було відчутно різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння шкірного покриву обличчя, поведінка яка не відповідає обстановці. Останньому було запропоновано пройти огляд на алкогольне сп`яніння за допомогою газоаналізатора Алкотест Драгер 6810, на місці зупинки, результат становив 1.66 проміле, номер 1043, водій з результатом згідний. Також водієві було запропоновано проїхати в медичний заклад, а саме в Заліщицьку ЦМЛ для проходження аналогічного огляд, однак останній відмовився, чим порушив вимоги п.2.9А ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. 

       В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвокат Данильчук  Н.Б., вважає, що оскаржувана постанова не відповідає повноті судового розгляду, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та підлягає до скасування.
В обґрунтування своїх доводів зазначає, що поліцейським неправильно зазначена кваліфікація правопорушення за п.2.9 “а” ПДР, оскільки з відеозапису наявного в матеріалах справи вбачається, що поліцейські, з порушенням вимог законодавства, не запитують ОСОБА_1 чи згідний він із результатами огляду, проведеного на місці зупинки автомобіля за допомогою спеціального технічного приладу, а одразу пропонують пройти огляд в медичному закладі, на що ОСОБА_1 ніби відмовляється, як вважає інспектор. Таким чином, ОСОБА_1 фактично відмовився від проходження огляду, що є порушенням вимог п.2.5 ПДР України. 
На переконання апелянта, суд самостійно скорегував фабулу адміністративного правопорушення та пункт правил дорожнього руху України, який порушив водій, що суперечить вимогам ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод в частині принципу рівності сторін і вимог змагального процесу та порушує його паво на захист.
       Просить скасувати постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 18 червня 2025 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

       Заслухавши захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Данильчука Н.Б., який підтримав подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 18 червня 2025 року та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.
       Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення. 
Висновок суду про винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведений належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
Так, відповідно до вимог п. 2.9 “а” ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. 
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 323343 від 07.05.2025 р., 07.05.2025 року о 21 год. 40 хв. по вул.Польова, 1 в с.Голігради водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ВАЗ 21074 днз НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: було відчутно різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння шкірного покриву обличчя, поведінка яка не відповідає обстановці. Останньому було запропоновано пройти огляд на алкогольне сп`яніння за допомогою газоаналізатора Алкотест Драгер 6810, на місці зупинки, результат становив 1, 66 проміле, номер 1043, водій з результатом згідний. Також водієві було запропоновано проїхати в медичний заклад, а саме в Заліщицьку ЦМЛ для проходження аналогічного огляд, однак останній відмовився.
В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. 
       Зі змістом протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений, від надання пояснень та підпису відмовився.
       Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.
Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.
       Зокрема, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та результатом тестування на алкоголь, в яких зафіксовано результат огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, що становить 1, 66 проміле.
       Зазначені документи підписані ОСОБА_1 , що фактично підтверджує його згоду з результатом проведеного огляду.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних камер працівників патрульної поліції. 
       Зокрема, вказаними відеозаписами зафіксовано факт зупинки працівниками поліції транспортного засобу марки ВАЗ 21074, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 за порушення ним вимог п.2.3.в. ПДР України, а саме, що він не користувався засобами пасивної безпеки.
       В матеріалах справи міститься копія постанови серії ЕНА № 4677145 від 07.05.2025 року про накладення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 за ч.5 ст.121 КУпАП. (а.с. 2)
       Окрім того, з відеозапису вбачається, що працівник поліції повідомив водія ОСОБА_1 про допущені ним порушення правил дорожнього руху, які були підставою для зупинки транспортного засобу, під час спілкування з ОСОБА_1 у працівника поліції виникли підстави вважати, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а тому особі, яка притягується до адміністративної відповідальності було названо наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння, в зв`язку з чим запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Водій ОСОБА_1 , відповідно до встановленого законодавством порядку, на місці зупинки транспортного засобу, пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу газоаналізатора Алкотест Драгер 6810, результат тесту якого становить 1.66 проміле, що останній фактично не заперечував та повідомив, що напередодні вживав напій з 8% оборотом. На пропозицію поліцейських пройти такий огляду в медичному закладі відмовився. 
       Дана обставина також стверджується рапортом чергового відділення поліції №4 (м. Заліщики) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області Король С.С.
       Суд враховує, що рапорт поліцейських за своїм правовим змістом є документом, яким поліцейські інформують керівництво про законність та обґрунтованість дій під час встановлення обставин вчинення особою адміністративного правопорушення. Разом з тим, вказаний документ містить дані про обставини, що підлягають доказуванню по справі про адміністративне правопорушення. Він підлягає аналізу та оцінці у сукупності з всіма наявними доказами.
       З огляду на дані протоколу, акту огляду, роздруківки з результатами огляду, та змісту відеозапису, на якому водій не висловлював заперечень щодо результатів огляду, проведеного поліцейським з використанням спеціального технічного засобу, та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, висновок суду першої інстанції про допущене ОСОБА_1 правопорушення є правильним.
       
       Тому, апеляційний суд не приймає до уваги та оцінює критично твердження сторони захисту про те, що працівники поліції неправильно кваліфікували дії ОСОБА_1 за п.2.9 "а" ПДР, оскільки водій, після проведення огляду на стан сп`яніння жодних заперечень щодо процесу проведення огляду, а також незгоди із його результатами не висловлював, а навпаки погодився з результатом, та не заперечував факт попереднього вживання ним алкогольних напоїв, що зафіксовано на відеозаписі події, і це давало підставу працівнику поліції зафіксувати виявлене правопорушення, склавши відповідний протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за порушення вимог п. 2.9 "а" ПДР України.

       Також, суд зазначає, що висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.  130 КУпАП, за порушення ним п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає вимогам статей 283, 284 КУпАП.
       З огляду на викладене, підстав стверджувати про порушення місцевим судом положень Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод в частині принципу рівності сторін і вимог змагального процесу, як про це ставить питання апелянт, колегія суддів не вбачає.
       
       Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

       З огляду на вказані вище докази, які належним чином досліджені судом першої інстанції, вважаю, що дії працівників поліції при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_2 , узгоджуються з приписами ст.266 КУпАП та відповідають вимогам Інструкції “Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 та “Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду” затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року №1103.

       Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.          
       Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції. 
       Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація її дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним. 
       Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.
       Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено. 
       Адміністративне стягнення на ОСОБА_2 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого нею правопорушення, особи правопорушника, ступеню її вини та інших обставин справи.
З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Заліщицького районного суду Тернопільської області від 18 червня 2025 року відносно  ОСОБА_2  є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування та закриття провадження у справі, про що ставить питання апелянт, не вбачаю. 

Керуючись ст.294 КУпАП, — 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 18 червня 2025 року щодо  ОСОБА_1 – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя