ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/3468/25                                                          Суддя суду 1 інстанції: Зубко А.В.
Провадження № 33/818/933/25
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       12 серпня 2025 року                                                м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Савенко М.Є., розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 – адвоката Зольнікової В.О. на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.04.2025, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою 
ОСОБА_1 , 1966 року народження, 

- визнана винною та притягнута до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. 
Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
       Судом зазначено, що 13.02.2025 о 18 год 10 хв ОСОБА_1 в Харківській обл., м. Ізюм, траса Київ-Харків-Довжанський 621 км, керуючи автомобілем «Chery E5», державний номер НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, та не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного інтервалу, у результаті чого втратив керування транспортним засобом та здійснив наїзд на бетонні блоки розташовані перед блокпостом. Внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди, травмованих немає. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пп. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
       В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 – адвокат Зольнікова В.О. просить скасувати постанову та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.. 
Апеляційну скаргу обґрунтовує не відповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.
Учасники справи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги до апеляційного суду не з`явилися, що в силу вимог ст. 294 КУпАП не є перепоною для апеляційного розгляду.
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Зольнікова В.О. подала клопотання, в якій просила розглядати справу без їх участі.
Вивчивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні. 
Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.
Визнаючи ОСОБА_1 винним суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 246038 від 13.02.2025, схему місця ДТП та фототаблицею з місця ДТП, пояснення ОСОБА_1 та надав їм належну правову оцінку.
       Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 246038 від 13.02.2025 (а.с. 1), 13.02.2025 о 18 год 10 хв ОСОБА_1 в Харківській обл., м. Ізюм, траса Київ-Харків-Довжанський 621 км, керуючи автомобілем «Chery E5», державний номер НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, та не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного інтервалу, у результаті чого втратив керування транспортним засобом та здійснив наїзд на бетонні блоки розташовані перед блокпостом. Внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди, травмованих немає. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пп. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством ним не оскаржувалися.
Відповідно до п. 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Відповідно до п. 13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
За порушення вимог зазначених пунктів ПДР України передбачена відповідальність встановлена ст. 124 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним доказом, а тому має оцінюватись у сукупності з усіма наявними матеріалами справи.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Згідно з ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. 
В той же час, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд не в повній мірі дотримався вимог ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
З матеріалів даної справи про адміністративне правопорушення, судом апеляційної інстанції було встановлено, що правопорушник ОСОБА_1 , свою вину повністю визнавав, а також відсутні потерпілі.
Зазначені обставини свідчать про необхідність звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого та обмеження усним зауваженням.
З огляду на наведене, постанова судді підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про звільнення  ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з оголошенням йому усного зауваження та закриття провадження по справі.
Враховуючи наведене, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Зольнікової В.О. задовольнити частково.
Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.04.2025 щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП скасувати.
Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку з його малозначністю, оголосивши йому усне зауваження, а провадження у справі про адміністративне правопорушення – закрити.
       Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

       Суддя Харківського 
       апеляційного суду                                                М.Є. Савенко