УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
 
02 вересня 2025 року
м. Київ
справа № 344/11423/25
провадження № 51-2898 впс 25
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) в складі:
головуючого                                       ОСОБА_1 ,
суддів                                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю
секретаря судового засідання     ОСОБА_4 ,
 
перевіривши клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про направлення матеріалів кримінального провадження № 344/11423/25 щодо нього з Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області до  Шевченківського районного суду м. Києва, 
установив:
Обвинувачений ОСОБА_5 звертався до Касаційного кримінального суду Верховного Суду в порядку  статті 34 Кримінального процесуального кодексу України  (далі - КПК) з клопотанням з питань зміни територіальної підсудності кримінального провадження №  344/11423/25, а також з цього приводу до Суду звертався і його захисник. Ухвалами Суду від 29 липня та  04  серпня 2025 року обвинуваченому та його захиснику було відмовлено у  задоволенні поданих ними клопотань.
Попри це, ОСОБА_5 звернувся до Великої Палати з аналогічним по суті клопотанням, у якому він знову наполягає на скеруванні справи № 344/11423/25 до Шевченківського районного суду м. Києва. Наводячи доводи, подібні викладеним у попередніх зверненнях, автор клопотання зазначає, що вказане кримінальне провадження підсудне Шевченківському районному суду м. Києва, оскільки місцем вчинення злочину є м. Київ, а не м. Івано-Франківськ.
Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 27 серпня 2025 року передала клопотання ОСОБА_5 про направлення матеріалів кримінального провадження № 22025090000000054 за його обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 114-1, частиною третьою статті 436-2 Кримінального кодексу України (далі - КК), з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду.
Учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду клопотання, у судове засідання не з`явилися. Клопотань про відкладення розгляду до суду не надходило.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в клопотанні доводи та матеріали судового провадження, Суд дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню на таких підставах.
Згідно з частиною першою статті 32 КПК кримінальне провадження здійснює суд, у  межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Як визначено положеннями частини третьої статті 34 КПК, питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого.
Разом із тим, виходячи з положень статті 34 КПК, у ній законодавець не передбачив нескінченного повторення застосування процедури за вказаною статтею в одній справі за аналогічними клопотаннями тієї ж сторони, оскільки це суперечить закріпленим у статті другій вказаного Кодексу завданням кримінального провадження, а в силу приписів частини п`ятої статті 34 КПК спори про підсудність між судами не допускаються. Нормативне врегулювання інституту підсудності вочевидь спрямовано на її невідкладне визначення для забезпечення подальшого оперативного та ефективного розгляду справи по суті. Звідси, - імперативність приписів про вирішення питань про підсудність у короткий термін, виключно на стадії до початку судового розгляду та законодавча заборона оскарження судових рішень, ухвалених за правилами статті 34 КПК. 
Як убачається з матеріалів провадження за клопотанням, відображені в ньому доводи вже були предметом ревізії Суду в порядку статті 34 КПК. У рішеннях Суду про відмову в задоволенні клопотань сторони захисту містяться вичерпні відповіді на всі аргументи останнього з питань передачі провадження стосовно нього до Шевченківського районного суду м. Києва, які за змістом подібні наведеним у поданому наразі клопотанні.
Так, під час розгляду клопотань з аналогічних підстав Верховний Суд у своїх ухвалах від 29 липня та 04 серпня 2025 року зазначив, що з обвинувального акта неможливо встановити останнє за часом місце вчинення злочину, тому відповідно до частини першої статті 32 КПК кримінальне провадження має здійснюватися судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування. Досудове розслідування у цьому провадженні проводилось Управлінням Служби безпеки України в Івано-Франківській області та закінчено шляхом затвердження обвинувального акта прокурором Івано-Франківської обласної прокуратури, що  підпадає під територіальну юрисдикцію Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.
Таким чином, оскільки матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 надійшли до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з дотриманням вимог статті 32 КПК, Суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та направлення вказаного кримінального провадження з Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області до Шевченківського районного суду м.  Києва.
Керуючись статтею 34 Кримінального процесуального кодексу України, Верховний Суд
постановив:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про направлення матеріалів кримінального провадження № 344/11423/25 щодо нього з Івано- Франківського міського суду Івано-Франківської області до  Шевченківського районного суду м. Києва залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
 
ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                                 ОСОБА_3