ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

17 червня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 333/164/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Семененка Я.В., Суховарова А.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 березня 2025 року 
у справі № 333/164/25
за позовом ОСОБА_1 
до поліцейського 2 взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області капрала поліції Очинського Вадима Сергійовича, Департаменту патрульної поліції національної поліції України, Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції національної поліції України   
про визнання протиправними дій посадових осіб поліції та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського 2 взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області капрала поліції Очинського Вадима Сергійовича, Департаменту патрульної поліції національної поліції України, Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції національної поліції України, в якому просив:
- визнати протиправними дії поліцейського 2 взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції національної поліції України капрала поліції Очинського Вадима Сергійовича щодо зупинки автомобіля «Мерседес Бенс» С 220, держ номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 ;
- визнати протиправною та скасувати постанову №3789353 від 04.01.2025, складену поліцейським 2 взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції національної поліції України капралом поліції Очинським Вадимом Сергійовичем про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що поліцейський не зміг повідомити, в чому полягають підстави для перевірки документів. Позивач вважає, що спірному випадку не було зупинки в розумінні ПДР, а була стоянка. Аварійну сигналізацію позивач не повинен був вмикати.
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 березня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п.9.9.б. Правил дорожнього руху аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.  За встановлених у справі обставин суд визнав відсутніми докази, які б спростовували дані, наведені в постанові по справі про адміністративне правопорушення. Суд врахував, що оскільки зупинка транспортного засобу мала місце в умовах воєнного стану під час проїзду блокпоста, тому в поліцейського було достатньо підстав для зупинки транспортного засобу.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Скаржник зазначає, що в спірному випадку на його питання до поліцейських стосовно підстав зупинення транспортного засобу позивача та пред`явлення документів для перевірки, поліцейські не повідомили позивача, в чому полягають такі підстави. Відтак, скаржник вважає, що права у поліцейських в спірному випадку на зупинку транспортного засобу позивача були відсутні. Також вказує, що вимога про увімкнення аварійної світлової сигналізації стосується вимог ПДР та її порушення не може бути кваліфіковано за ч.2 ст. 122 КУпАП.
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 04.01.2025 поліцейським 2 взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області капралом поліції Очинським Вадимом Сергійовичем винесено  постанову ЕНА №3789353, якою позивача ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та  накладено штраф у розмірі 510 грн.
За змістом цієї постанови, 04.01.2025 о 14:31 год в м. Запоріжжя по вул.Космічна,144, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Мерседес Бенс» С 220, держ. номер НОМЕР_1 , під час зупинки на вимогу поліцейського не ввімкнув аварійну сигналізацію, чим порушив п.9.9.б  ПДР, за яке передбачено відповідальність ч.2  ст.122 КУпАП.  
Не погоджуючись з означеною постановою,  позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Відповідно до ч.2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, ч.2 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема у випадку порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.
Відповідно до положень п.9.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, попереджувальним сигналом є, в тому числі, увімкнення аварійної сигналізації.
Згідно пп. «б» п.9.9 ПДР аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського.
Відтак, оскільки зупинка на вимогу поліцейського передбачає зміну напрямку руху транспортного засобу, а аварійна сигналізація є попереджувальним сигналом та має бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського, колегія суддів зазначає, що відсутність ввімкненої аварійної сигналізації у разі зупинки на вимогу поліцейського є порушенням, відповідальність за яке визначена ч.2 ст. 122 КУпАП. 
В спірному випадку підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідно до постанови від 04.01.2025 серії ЕНА №3789353 став той факт, що позивач під час зупинки на вимогу поліцейського не ввімкнув аварійну сигналізацію, чим порушив п.9.9 «б» ПДР.
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке. 
Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За загальними правилами ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП. 
Так, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:
1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;
2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз;
3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню;
4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння;
5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.
Технічні прилади та технічні засоби, передбачені  пунктами 1  і  2  цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.
Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Як вбачається з матеріалів справи, факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, зафіксованого в оскаржуваній постанові, підтверджується відеозаписом, що здійснювався у відповідності до вимог ст.40 Закону України «Про національну поліцію» з боді камер поліцейського «БК470501, 474019». 
Суд першої інстанції правильно встановив з наявного в матеріалах справи відеозапису, що 04.01.2025 працівник поліції о 14:30 год під час зупинки автомобіля «Мерседес Бенс» С 220, держ. номер НОМЕР_1 , повідомив позивачу про порушення ПДР. Досліджений відеозапис не містить відомостей про виконання позивачем вимог пп. «б» п.9.9 ПДР під час зупинки його транспортного засобу поліцейським 04.01.2025.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що позивач здійснив саме зупинку, адже ним було припинено руху транспортного засобу до 5 хвилин або більше з метою виконання вимог ПДР.
При цьому позивач не заперечує, що ним у спірному випадку під час зупинки його транспортного засобу не була увімкнена аварійна світлова сигналізація, але позивач наполягає, що підстав для зупинки транспортного засобу не було.
З цього приводу суд апеляційної інстанції вважає, що такі доводи позивача не впливають на безумовний обов`язок позивача виконати приписи пп. «б» п.9.9 ПДР та не спростовують відсутність виконання позивачем цього обов`язку. 
Згідно п. 11 ч. 1 ст. 23, п.1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Відповідно до ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний, в тому числі: виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, а водії військових транспортних засобів - поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством,  Правилами дорожнього руху  та іншими нормативними актами. У випадку подання сигналу про зупинку водій зобов`язаний: зупинити транспортний засіб з дотриманням вимог  Правил дорожнього руху.
Також згідно  п.2.4 ПДР водій на вимогу поліцейського повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.  
Отже, за таких обставин  водій має виконати приписи пп. «б» п.9.9 ПДР незалежно від причин зупинки, підстави для звільнення від такого обов`язку  норми чинного законодавства  не містять.
Виходячи з вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов правильно висновку, що позивачем дійсно порушені Правила дорожнього руху, дії відповідача відповідають законодавчо встановленій процедурі розгляду справи про адміністративне правопорушення, отже, правові підстави для задоволення позову відсутні.  
Суд першої інстанції під час розгляду даної справи дослідив обставини, які мають значення для справи, дав їм правильну юридичну оцінку, ухвалив законне та обґрунтоване рішення. 
Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 березня 2025 року у справі № 333/164/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, оскарженню не підлягає (ст.272, ч.5 ст.328 КАС України).
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров