Справа № 734/2318/25 	Головуючий у 1 інстанції Домашенко Ю. М. 	
Провадження № 33/4823/678/25 	  	
Категорія - ч. 5 ст. 126 КУпАП    	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2025 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді Салая Г.А., 
за участі захисника Андрешкова О.Д. (у режимі відеоконференції), 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Андрешкова О.Д. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 24 липня 2025 року,
                                   
                                   У С Т А Н О В И В :
Цією постановою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн без позбавлення права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу.  
Стягнуто з нього на користь держави 605,60 грн судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 06.05.2025 року, близько 15:00 год. на 98 км автодороги М-01 в с. Кіпті, керував транспортним засобом «ВАЗ-2108», р.н. НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортними засобами. Правопорушення вчинено повторно протягом року.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Андрешков О.Д. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає про неповне з`ясування обставин судом першої інстанції, які впливають на правильність рішення. Зазначає, що важливою кваліфікуючою ознакою даного правопорушення є повторність. Постанова суду набирає чинності з моменту її вручення особі та має строк на апеляційне оскарження 10 днів, тому вважає, що суд мав з`ясувати чи набрала така постанова чинності, враховуючи, що і постанова і протокол складені в один день. Тому зазначає, що вина не доведена поза розумним сумнівом. Також вказує, що ОСОБА_1 не казав при спілкуванні з працівниками поліції про те, що знає про постанову, а при зупинці останнього, йому не було повідомлено причини зупинки.

Заслухавши в судовому засіданні особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити з викладених підстав, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від установленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 полягає у повторному протягом року керуванні транспортним засобом особою, яка не має права керування транспортним засобом.

Відповідно до ст. 35 КУпАП, повторним визнається вчинення особою протягом року однорідного правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню.

Протоколом про адміністративне правопорушення встановлено факт  керування ОСОБА_1 транспортним засобом, не маючи права керування транспортними засобами, що є порушенням вимог п. 2.1 «а»  ПДР та факт вчинення правопорушення повторно протягом року.  
Обставини, зазначені у протоколі також узгоджуються із дослідженим судом відеозаписом із нагрудних камер поліцейських, на якому відображені події, які відбувалися 06.05.2025 року за участю ОСОБА_1 .    

Із переглянутого відеозапису встановлено, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції. Під час спілкування вбачається, що водій не має права керувати транспортним засобом, повідомляючи поліцейським, що посвідчення водія він не отримував, але його попросили перегнати авто, так само видно обізнаність останнього щодо відповідальності за таке, оскільки на запитання поліції він повідомляє, що сьогодні йому виписали штраф за аналогічне правопорушення. 

Факт скоєння вказаного адміністративного правопорушення також підтверджується копією постанови від 06.05.2025, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 за керування транспортним засобом 06.05.2025 о 09:13, не маючи права керування та накладено стягнення у виді штрафу.

Згідно з довідкою ст.інспектора ВАП УПП в Чернігівській області, ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

Крім того, при складанні адміністративних матеріалів у даному провадженні, ОСОБА_1 жодним чином не заперечував факту наявності вказаної постанови та своєї обізнаності з цього питання.
   
Таким чином суд першої інстанції цим доказам дав належну оцінку і вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за  ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Апеляційний суд приходить переконання, що в його діях наявні кваліфікуючі ознаки: як керування транспортним засобом, не маючи такого права, так і повторності, а відтак і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП. 

Доводи апелянта про недоведеність у діях ознак повторності через не набрання чинності постави про накладення стягнення, є непереконливими та були предметом розгляду суду першої інстанції, який, з посиланням на норми діючого законодавства, дійшов обґрунтованого висновку про наявність такої в діях ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 3 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджених наказом МВС України від 07.11.2017 № 1395, визначено, що повторність правопорушення це повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 3 ст.130 КУпАП.

Як убачається з матеріалів справи, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 06.05.2025 слідує, що до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, унаслідок чого він не є особою, звільненою від адміністративної відповідальності або особою, відносно якої закрито провадження у справі, та є особою, яка визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення. Матеріали справи не містять даних про те, що зазначена постанова скасована. Посилання апелянта про необізнаність щодо наявності такої постанови спростовується відеозаписом.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відтак, апеляційний суд приходить висновку, що суд І інстанції, у відповідності до ст. 252 КУпАП, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення у межах санкції цієї статті та з урахуванням, відповідно до ст. 33 КУпАП, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Апеляційним переглядом не встановлено порушень судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. 
За таких обставин, підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,    

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 24 липня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП – без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.      

Суддя	Г. А. Салай