ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/7753/24                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Анжеліка БАБИЧ

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  30 червня 2025 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Кузьменка В.В., Сорочка Є.О., розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Черкаській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення коштів,

                                                    В С Т А Н О В И В :
Рух справи.
06.08.2024 Головне управління ДПС у Черкаській області звернулося до Черкаського окружного адміністративного суду позову про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) податкового боргу в сумі 86  383,28 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач у добровільному порядку не сплачує узгоджену суму податкового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб. Боржнику сформовано податкову вимогу від 11.04.2023 №0002873-1304-2300, яку направлено листом з повідомленням. Станом на дату звернення до суду заборгованість непогашена. 
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року (прийняте у спрощеному провадженні) позов Головного управління ДПС у Черкаській області задоволено повністю. Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь місцевого бюджету податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб в сумі 86 383,28 грн.
Суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка у строки, визначені законодавством, не сплатила наявну в неї податкову заборгованість. При цьому суд вказав, що платник податку зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації.
Відповідачка подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду як таке, що прийнято з порушенням норм процесуального та матеріального права, та скасувати рішення суду в частині стягнення боргу в сумі 86 383,28 грн. 
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що спірне рішення в частині визначення суми боргу не відповідає фактичним обставинам, а саме розмір заборгованості є меншим ніж заявлено позивачем. 
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2024 поновлено строк апеляційного оскарження на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 р. у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Черкаській області до ОСОБА_1 про стягнення коштів.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.04.2025, справа № 580/7753/24 передана головуючій судді - Карпушовій  О.  В.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.04.2025 прийнято справу № 580/7753/24 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Черкаській області до ОСОБА_1 про стягнення коштів до свого провадження. Призначено розгляд даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, розглянувши справу у письмовому провадженні, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Обставини справи.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець. Основний вид економічної діяльності - « 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням». Перебуває на податковому обліку у позивача.
ОСОБА_1 має непогашений податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб, що виник згідно наступних документів:
податкової декларації платника єдиного податку третьої групи від 07.06.2023 №  9132042024 терміном сплати 30.06.2023 у сумі 1574,00 грн;
податкової декларації платника єдиного податку третьої групи від 06.07.2023 №  9161873754 терміном сплати 31.07.2023 у сумі 15950,70 грн;
податкової декларації платника єдиного податку третьої групи від 07.08.2023 №  9196928749 терміном сплати 30.08.2023 у сумі 10692,00 грн;
податкової декларації платника єдиного податку третьої групи від 31.10.2023 №  9290209458 терміном сплати 20.11.2023 у сумі 41853,23 грн;
податкової декларації платника єдиного податку третьої групи від 05.02.2024 №  9380828693 терміном сплати 19.02.2024 у сумі 5120,77 грн;
податкової декларації платника єдиного податку третьої групи від 14.05.2024 №  9128246552 терміном сплати 20.05.2024 у сумі 6763,57 грн.
Пеня відповідно до статті 129 Податкового кодексу України складає 1429,08 грн.
Відповідно до розрахунку податкового боргу заборгованість відповідача зі сплати єдиного податку з фізичних осіб становить 86 383,28 грн.
Згідно до відомостей інтегрованої картки відповідачки з єдиного податку з фізичних осіб станом на 31.05.2024 за ОСОБА_1 обліковується сума заборгованості у розмірі 181  625,28 грн.
Позивач 11.04.2023 сформував податкову вимогу форми «Ф» №0002873-1304-2300 на суму 120 913,88 грн, яка була направлена відповідачці рекомендованим листом з повідомленням про вручення, проте була повернута позивачу за закінченням терміну зберігання (а.с.9,10).
Позивач, вважаючи, що за відповідачкою обліковується несплачений узгоджений податковий борг, звернувся до суду з цим позовом. 

Нормативно-правове обґрунтування.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України).
Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
У пункті 38.1 статті 38 ПК України встановлено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Пунктом 31.1 статті 31 ПК України передбачено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.
Відповідно до пункту 46.1 статті 46 ПК України   податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску.
Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.  Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою  (пункт 54.1 статті 54 ПК України).
Підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 53 ПК України визначено, що згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Пунктом 56.11. статті 56 ПК України передбачено, що самостійно визначене платником податків податкове зобов`язання оскарженню не підлягає.
Згідно з абз.1 пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з пункту 291.2 статті 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
Пунктом 291.3 статті 291 ПК України визначено, що  юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
Відповідно до підпункту 2 пункту 291.4 статті 291 ПК України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи платників єдиного податку, з яких друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Згідно з пунктом 293.1 статті 293 ПК України ставки єдиного податку для платників першої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - прожитковий мінімум), другої групи - у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).
Відповідно до підпункту 2 пункту 293.2 статті 293 ПК України фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними, міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць для другої групи платників єдиного податку - не більше 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.
Пунктом 59.1 статті 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Строк давності, визначений  пунктом 102.4  статті 102 цього Кодексу для стягнення податкового боргу, у такому випадку розпочинається не раніше дня виникнення податкового боргу у сумі, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Відповідно до пункту 58.3 статті 58 ПК України   податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному  статтею 42  цього Кодексу.
Пунктом 42.1 статті 42 ПК України визначено, що податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.
Пункт 42.2 статті 42 ПК України визначає, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Згідно вимог пункту 42.5 статті 42 ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
На вимогу платника податків, який отримав документ в електронній формі, контролюючий орган надає такому платнику податків відповідний документ у паперовій формі протягом трьох робочих днів з дня надходження відповідної вимоги (у паперовій або електронній формі) платника податків.
Згідно підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Висновки суду
Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що податковим законодавством регламентовано обов`язок платників податків сплачувати узгоджені суми податкових зобов`язань.
При цьому, ПК України визначено чітку процедуру звернення контролюючих податкових органів до суду з вимогами щодо стягнення податкового боргу платника.
Разом з тим, обов`язкові умови (обставини), наявність яких у своїй сукупності зумовлює виникнення у податкового органу права на звернення до суду з таким позовом, є: наявність у платника податків боргу зі сплати податків (зборів, обов`язкових платежів); сума заборгованості платника податків на момент звернення податкової служби до суду із позовом про її стягнення має бути узгодженою у встановленому законодавством порядку.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зауважує, що заявлена позивачем в цій справі до стягнення сума податкового боргу складається з узгоджених податкових зобов`язань, визначених самою ОСОБА_1 у вказаних вище податкових деклараціях, та які не сплачені боржницею.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що позивачем до звернення з цим позовом дотримано відповідну процедуру, зокрема направлено відповідачці податкову вимогу про сплату податкового органу, яка згідно з приписами статті 42 ПК України, вважається належним чином врученою адресату. 
Доводи апелянтки про те, що судом першої інстанції не було з`ясовано коли та яким чином їй направлялася спірна податкова вимога, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, а саме мотивувальною частиною оскаржуваного рішення та наданими позивачем доказами. 
Посилання ОСОБА_1 на правові висновки Верховного Суду у постанові від 21.09.2022 у справі №824/1571/19-а апеляційний суд вважає необґрунтованим, оскільки вони не є релевантними до спірних правовідносин з огляду на відмінні обставини справи (сума податку визначена податковим органом, а не самостійно платником).
Щодо тверджень апелянтки на те, що позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення податкового боргу за ставкою 5%, хоча ОСОБА_1 повинна була сплачувати - 2% від отриманого доходу апеляційний суд зазначає наступне.
Так, з матеріалів справи вбачається, що сума стягнутого боргу судом першої інстанції узгоджена самим платником податків ОСОБА_1 шляхом подання декларацій, в яких відповідачкою самостійно визначено податкове зобов`язання зі сплатою єдиного податку як за ставкою 2%, так і за ставкою 5%.  Тобто, вказане вище твердження ОСОБА_1 не знайшло свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Не погоджуючись із податковим боргом у сумі 86 383,28 грн відповідачка не наводить свого розрахунку на спростування заявленої позивачем суми стягнення.
Щодо інших доводів апелянта, колегія суддів зазначає, що з урахуванням наданими позивачем документів, суд першої інстанції їх правильно оцінив у сукупності з іншими документами, та дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог і не доведеність відповідачем належними та допустимими доказами правомірності свого рішення.
Надаючи оцінку всім доводам сторін та учасників справи, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».
На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для його скасування.
Згідно зі статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розподіл судових витрат.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року - залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Черкаській області до ОСОБА_1 про стягнення коштів залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 ст.263, п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Колегія суддів:                                                                                    О.В. Карпушова

                                                                                                    В.В. Кузьменко

                                                                                                                                                                                                                  Є.О. Сорочко