ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/3157/23  Номер провадження 22-ц/814/1901/25	Головуючий у 1-й інстанції Тимчук Р. І.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: Обідіної О. І.,
суддів: Карпушина Г.Л., Чумак О.В.,
розглянула в судовому засіданні в м. Полтаві, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 28 січня 2025 року по справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2023 року АТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг від 29.02.2020, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 вказану заборгованість в розмірі 57999,04 грн та судові витрати по справі.
Зазначало, що банком було запущено новий проект - «monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Особливістю проекту є те, що обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень.
29 лютого 2020 року між банком та ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву до договору про надання банківських послуг.
Підписавши анкету-заяву, відповідач погодилася, що остання, разом з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг.
Банком було надано кредит в сумі 60000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, а кошти переведені на платіжну картку.
Неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за вказаним договором призвело до виникнення заборгованості в сумі 57999,04 грн. (тіло кредиту), яка в добровільному порядку не була ним погашена, в зв`язку з чим банк звернувся до суду.
Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 28 січня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
Ухвалюючи рішення місцевий суд дійшов висновку про відсутність доказів на підтвердження видачи кредиту, розміру заборгованості, користування кредитними коштами. Відхиливши при цьому в якості належного доказу наданий банком розрахунок заборгованості, вказавши, що останній є лише внутрішнім документом банку.
В апеляційній скарзі АТ «Універсал Банк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Вказує, що суд першої інстанції не дослідив механізм отримання банківських послуг в рамках проекту monobank, а також процедуру погодження споживачем Умов і правил обслуговування рахунків, оскільки підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомлений з Умовами обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», тарифами за карткою мonobank, таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, та отримав їх примірники в мобільному додатку. Відповідач завантажила мобільний додаток «monobank», пройшла ідентифікацію, висловив свою згоду з вказаними документами в електронному вигляді у мобільному додатку «monobank» шляхом застосування електронного цифрового підпису, а також проводила банківські операції. Таким чином сторони погодили усі істотні умови договору, зокрема, і щодо порядку погашення заборгованості та розміру процентної ставки.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення останньої.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, 29 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернулася до АТ «Універсал банк» де шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг між сторонами було укладено кредитний договір, на підставі якого відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок НОМЕР_1 .
Факт отримання коштів на картковий рахунок, користування коштами, часткове їх повернення та наявність заборгованості не заперечувалось ОСОБА_1 , яка надала докази своїх неодноразових звернень до банку з метою вирішення питання існуючої заборгованості та можливості застосувати реструктуризацію останньої.
З довідки банку вбачається, що кредитний ліміт протягом декількох років, з часу укладання кредитного договору як збільшувався, так і зменшувався з 6000 грн. до 60000 грн. та остаточно його було встановлено на рівні 36000 грн. 26.02.2021.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, АТ «Універсал Банк» в позовній заяві зазначало про видачу кредитних коштів в сумі 60000 грн. та надало з цього приводу розрахунок заборгованості, яка станом на 19 вересня 2023 року складала 57999,04 грн.
Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність доказів видачі кредитних коштів, користування ними, розміру заборгованості, окрім того суд зазначив, що долучений розрахунок заборгованості є внутрішнім документом банку та не містить відомостей про видачу кредитних коштів та доведеність виникнення заборгованості саме в порушення ОСОБА_1 умов кредитного договору.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновком суду, якого він дійшов при неправильній оцінці зібраних по справі доказів.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Із прийняттям ЗУ «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Згідно ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 вказаного Закону).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону №675-VIII.
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
АТ «Універсал Банк» запустив новий проект «мonobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «мonobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках «мonobank» за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт.
Особливістю проекту «Monobank» є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та реєстраційного номера облікової картки платника податків в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт.
З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що 29 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернулася до АТ «Універсал Банк» та підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг.
Згідно положень анкети-заяви, остання разом з умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (MONOBANK | Universal Bank), таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг (п.2).
Згідно з пунктом 3 Анкети-заяви відповідач, підписанням цього Договору підтвердив, що він ознайомлений з актуальною (чинною) редакцією умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (MONOBANK | Universal Bank), таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/terms, тарифами, що розміщені за посиланнямwww.monobank.ua/rates, та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Відповідач беззастережно погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Погодився з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту банк повідомляє його шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.
Підписанням Анкети-заяви ОСОБА_1 просила вважати його власноручний підпис або його аналоги (у т.ч. удосконалений електронний підпис далі УЕП) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті мені в банку. Засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Визнала, що удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердила, що всі наступні правочини можуть вчинятися нею або банком з використанням удосконаленого електронного підпису (пункт 6).
З наданих сторонами виписок про рух коштів, які є ідентичними, вбачається, що ОСОБА_1 активно користувалася кредитними коштами, що нею фактично не заперечувалося, як шляхом витрат, так і поверненням коштів на свій рахунок.
Саме з приводу наявної заборгованості, її фактичного обсягу та можливості застосувати реструктуризацію, позичальник ОСОБА_1 активно спілкувалась з працівниками банку, надсилаючи на його адресу заяви, в тому числі, з проведеним нею власним розрахунком існуючої заборгованості.
Крім того, в ході розгляду справи, позивачем було надано належні та допустимі докази невиконання позичальником своїх зообовзань, що призвело до утворення кредитної заборгованості.
До таких доказів необхідно віднести довідку про рух коштів, про наявність рахунку, про розмір встановленого кредитного ліміту.
Зазначені документи за своїм змістом повністю відповідають положенням Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», є первинними бухгалтерськими документами, які стосуються предмета доказування та підлягають прийняттю до уваги при вирішенні даного спору.
На наявні в справі докази та вищевказані обставини суд першої інстанції належної уваги не звернув, не надав їм жодної правової оцінки, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про недоведеність позивачем заявлених вимог.
Зазначене свідчить про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції як постановленого з порушенням норм матеріального та процесуального рішення, з ухваленням по справі нового рішення про часткове задоволення позову.
Так, обґрунтовуючи необхідність стягнення суми боргу в розмірі 57999,04 грн., як заборгованість по тілу кредиту, банк під час розгляду справи в місцевому суді вказував, що остання виникла внаслідок використання кредитного ліміту 36000 грн. та суми овердрафту 21999,04 грн.
Виникнення заборгованості по овердрафту банк пояснював тим, що, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на суму заборгованості за договором до погашення неустойки. При цьому банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості.
Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів укладання між сторонами ще одного кредитного договору, кошти з якого б зараховувалися на погашення кредитного договору від 29.02.2020.
При цьому, необхідно брати до уваги, шо овердрафт є зовсім окремим видом банківських послуг, використання якого пов`язується з волевиявленням самого клієнта як позичальника використати такі кошти за межами встановленого банком ліміту.
Сам по собі п. 5.20 умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк», на який посилається сторона позивача, передбачає лише строк повернення овердрафту та аж ніяк не свідчить про узгодження між сторонами порядку його видачі, розміру та умови використання.
Як вбачається з розділу 5 Надання та обслуговування кредиту, в якому врегульовано порушення умов кредитного договору та наслідки такого порушення, у випадку настання істотного порушення клієнтом зобов`язань банк не пізніше наступного робочого дня у мобільному додатку не пізніше 3 робочих днів за допомогою месенджерів та смс направляє клієнту повідомлення про відповідне порушення із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення та строку для його усунення (п. 5.17).
У випадку якщо істотне порушення клієнтом зобов`язань не буде усунуто протягом строку у 120 календарних днів, кредит стає у формі «на вимогу», а банк направляє клієнту вимогу про повне повернення всієї суми заборгованості за кредитом. Несвоєчасне виконання клієнтом вимоги про повне повернення всієї суми заборгованості за кредитом свідчить про несанкціоноване користування чужими грошовими коштами, що тягне відповідальність за порушення грошового зобов`язання. При цьому нарахування процентів за користування кредитом припиняється (п. 5.19).
Матеріали справи не місять доказів, які б свідчили про дотримання банком вищевказаного порядку, наявність якого могла б свідчити про правомірність застосування овердрафту, про зарахування якого до кредитного ліміту, банк вказав при поданні відзиву на позовну заяву.
За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку щодо намагання позивача у такий спосіб штучного збільшити розмір кредитної заборгованості шляхом включення до тіла кредиту іншого кредиту у формі овердрафту, який є окремим банківським продуктом, на отримання якого клієнт має надати згоду, тоді як такий договір між сторонами не укладався.
Так, до тіла кредиту відносяться кошти, які позичальник безпосередньо отримав в банку чи іншій фінансовій установі. До тіла кредиту не відносяться відсотки, неустойки чи інші платежі, визначені Законом України «Про споживче кредитування» та погоджені сторонами при укладанні кредитного договору, тим більше такі кошти як судовий збір.
В даному випадку позивачем доведено лише існування заборгованості по тілу кредиту, який становить 36000 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача, тоді як розмір заборгованості у вигляді 21999,04 грн. овердрафту підлягає виключенню з такої заборгованості.
Зважаючи на скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову на 62,07% (задоволення позовних вимог на 36000 грн., з заявлених 57999,04 грн.), в порядку ст. 141 ЦПК України, пропорційною до розміру задоволених вимог підлягають стягненню і судові витрати
Так, при подачі позовної заяви та апеляційної скарги банком було сплачено 2684 грн. та 4026 грн. відповідно, а загалом 6710 грн.
Враховуючи часткове задоволення позову на 62,07%, з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» підлягає стягненню 4164,90 грн., з яких 1665,95 грн. судовий збір за подання позовної заяви та 2498,95 грн. за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити частково.
Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 28 січня 2025 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення про часткове задоволення позову.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за договором від 29.02.2020 в сумі 36000 грн.
В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» судовий збір в сумі 4164,90 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 21 липня 2025 року.

Судді : О.І. Обідіна Г.Л. Карпушин О.В. Чумак