П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

29 липня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/3958/25	

 	Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.                                  Дата і місце ухвалення: 09.06.2025р., м. Одеса                                   	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  –   Ступакової І.Г.
суддів             –    Бітова А.І.
–          Лук`янчук О.В.
         при секретарі  –   Гудзікевич Я.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за                апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Розквітне-Агро» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Розквітне-Агро» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу про проведення фактичної перевірки, -

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Розквітне-Агро» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу від 22.01.2025р. №489-п «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Розквітне-Агро».
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що спірний наказ про проведення фактичної перевірки ТОВ «Розквітне-Агро» оформлений з порушенням вимог п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України. Згідно сталої практики Верховного Суду контролюючий орган, окрім посилання на п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, у наказі має зазначити конкретну інформацію, яка була наявна у контролюючого органу чи отримана ним у встановленому порядку та свідчить про порушення платником податків відповідного законодавства. В наказі Головного управління ДПС в Одеській області від 22.01.2025р. №489-п «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Розквітне-Агро» відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють; не відображено, в рамках яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності товариства вимогам чинного законодавства, на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) були встановлені факти сумнівності, а також сумнівність яких саме операцій була встановлена контролюючим органом. Податковий орган обмежився посиланням в наказі від 22.01.2025р. №489-п на норми ПК України та «урахування попередньо проведеного аналізу податкової інформації, яка свідчить про можливі порушення законодавства у сфері зберігання та обігу пального». Позивач стверджував, що недотримання відповідачем вимог щодо конкретизації та викладення в оскаржуваному наказі фактичних та правових підстав його прийняття призводить до протиправності останнього. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ТОВ «Розквітне-Агро» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, а також на не правильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення від 09.06.2025р. з ухваленням по справі нового судового рішення – про задоволення його позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням позивача на те, що спірний наказ Головного управління ДПС в Одеській області від 22.01.2025р. №489-п не містить посилання на конкретні фактичні підстави для проведення фактичної перевірки ТОВ «Розквітне-Агро», що прямо суперечить вимогам п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України. При цьому, судом проігноровано практику Верховного Суду щодо застосування п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, згідно з якою для призначення фактичної перевірки контролюючий орган зобов`язаний зазначити конкретну інформацію про порушення, а не лише загальні посилання на норми закону. 
Також, апелянт посилається на те, що судом безпідставно відхилені доводи позивача стосовно не зазначення відповідачем в преамбулі наказу від 22.01.2025р. №489-п норм, що стосуються дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, а саме: п.п.80.2.7 п.80.2 ст.80 ПК України. 
Головне управління ДПС в Одеській області подало письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін. Відповідач зазначає, що підставою для прийняття спірного наказу про призначення фактичної перевірки ТОВ «Розквітне-Агро» слугувала інформація, яка міститься в доповідній записці №44/15-32-09-07-04 від 06.01.2025р., складеній  за наслідками аналізу господарської діяльності товариства, в ході якого встановлено розбіжності між даними Єдиного реєстру акцизних накладних та даними Єдиного реєстру податкових накладних АІС «Архів електронної звітності» щодо обсягів отримання пального за період з 01.02.2022р. по теперішній час. У постанові від 04.03.2021р. по справі №803/1171/17 Верховним Судом висловлено правову позицію про те, що наявність службової записки з викладенням інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за дотримання якого покладено на органи державної податкової служби, може розглядатися як передбачена п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України підстава для проведення фактичної перевірки та, відповідно, може мати наслідком прийняття наказу про призначення такої перевірки. До того ж, здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у відповідній сфері, є самостійною підставою для призначення перевірки згідно п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача та представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «Розквітне-Агро» зареєстроване як юридична особа 19.10.2017р. Основний вид економічної діяльності товариства за КВЕД 01.11 - вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального ТОВ «Розквітне-Агро» зареєстровано 22.01.2025р. (реєстраційний номер 15100414202500051) за адресою місця зберігання: Україна, Одеська область, Березівський район, с. Розквіт, вул. Центральна, 2Г.
Відповідно до доповідної записки управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС в Одеській області №44/15-32-09-07-04 від 06.01.2025р., з метою недопущення порушень у сфері обігу підакцизних товарів, дотримання умов чинного законодавства, яке регулює обіг та ліцензування пального, запобігання незаконного обігу пального, фахівцями управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС в Одеській області проведено аналіз господарської діяльності ТОВ «Розквітне-Агро», в ході якого встановлено розбіжності між даними Єдиного реєстру акцизних накладних та даними Єдиного реєстру податкових накладних АІС «Архів електронної звітності» щодо обсягів отримання пального за період з 01.02.2022р. Зокрема, встановлено, що відповідно до даних ЄРПН за період з 01.01.2022р. по теперішній час отримано пального в асортименті в кількості 739593,75 літрів, 76869,00 кг, 53,72 т., 58,51 м3, при цьому відповідно до даних ЄРАН-2019 пального отримано 927 169,75 літрів. ТОВ «Розквітне-агро» не входить до переліку платників з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства станом на листопад 2024 року. У зв`язку з цим, запропоновано надати дозвіл на проведення фактичної перевірки ТОВ «Розквітне-Агро».
22.01.2025р. Головним управлінням ДПС в Одеській області прийнято наказ від 22.01.2025р. №489-п «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Розквітне-Агро», який сформульовано наступним чином:
«На підставі п.п.19-1.1.4 п.19-1.1 ст.19-1, п.п.19-1.1.14 п.19-1.1 ст.19-1, ст. 20, п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами і доповненнями), а саме: здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу пального, з урахуванням попередньо проведеного аналізу податкової інформації, яка свідчить про можливі порушення законодавства у сфері зберігання та обігу пального
НАКАЗУЮ:
Провести фактичну перевірку ТОВ «Розквітне-Агро», код ЄДРПОУ 41671634, податкова адреса: 67324, Одеська обл., Березівський район, с.Розквіт, вул.Миру, буд.1, та  адресою зберігання пального: 67324, Одеська обл., Березівський район, с.Розквіт, вул.Центральна, буд. 2-г, з 22 січня 2025 року тривалістю 10 діб. Перевірку провести за період діяльності з 01.02.2022р. по дату закінчення фактичної перевірки, з метою здійснення контролю дотримання вимог діючого законодавства у сфері виробництва та обігу підакцизних товарів, проведення контрольних розрахункових операцій, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, наявності ліцензій, свідоцтв, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами)…».
Не погоджуючись з правомірністю вказаного наказу про проведення фактичної перевірки ТОВ «Розквітне-Агро» оскаржило його в судовому порядку.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову товариства, не прийняв до уваги доводи позивача щодо не зазначення Головним управлінням ДПС в Одеській області в спірному наказі підстав для призначення фактичної перевірки   та відсутності конкретизації податкової інформації, зазначивши, що наказ від 22.01.2025р. №489-п містить посилання на п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України та вказівку на «наявність інформації щодо можливого порушення з урахуванням попередньо проведеного аналізу податкової інформації», що, за висновками суду, є достатнім для загального розуміння про підставу призначення перевірки та її предмет. Судом враховано висновки Верховного Суду, наведені у постанові від 29 травня 2025 року у справі №420/31410/24, де зазначено, що у разі, якщо наказ відповідає вимогам щодо відображення у ньому мінімально достатнього обсягу інформації щодо підстави для проведення перевірки, такий наказ не може вважатися оформленим з істотним порушенням вимог чинного законодавства.
Стосовно тверджень позивача щодо не зазначення у преамбулі наказу від 22.01.2025р. №489-п норм, що стосуються дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), то суд також не прийняв їх до уваги, зазначивши, що зі змісту оскаржуваного наказу та наданої доповідної записки вбачається, що підставою для призначення фактичної перевірки було саме аналіз податкової інформації, яка свідчить про можливі порушення законодавства у сфері зберігання та обігу пального.
Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.
Згідно п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Порядок проведення фактичної перевірки визначений статтею 80 Податкового кодексу України.
Так, згідно п.80.1, п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема: 
80.2.5. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.
Верховний Суд, зокрема, у постановах від 20 березня 2018 року у справі №820/4766/17, від 22 травня 2018 року і 04 жовтня 2022 року у справі №810/1394/16, від 05 листопада 2018 року у справі №803/988/17, від 25 січня 2019 року у справі №812/1112/16, від 10 квітня 2020 року у справі №815/1978/18, від 12 серпня 2021 року у справі №140/14625/20, від 05 липня 2023 року у справі №460/2663/22, від 26 липня 2023 року у справі №280/4696/22, від 17 серпня 2023 року у справі №160/15431/21, від 27 листопада 2023 року у справі №420/11790/22 висловив позицію, згідно з якою підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України містить дві самостійні (автономні) підстави для проведення фактичної перевірки у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального: (1) отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства, а також (2) здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у цій сфері. Тобто цей пункт передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як у сукупності, так і кожна окремо. Здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.
Також, Верховний Суд неодноразово, зокрема, у постановах від 12 жовтня 2021 року у справі №120/5729/20-а, від 12 жовтня 2021 року у справі №120/5229/20-а, від 11 липня 2022 року у справі №120/5728/20-а, від 21 грудня 2022 року у справі №500/1331/21, від 05 липня 2023 року у справі №460/2663/22, від 17 серпня 2023 року у справі №160/15431/21, від 27 листопада 2023 року у справі №420/11790/22 зазначав, що формулювання конкретного змісту наказу є дискрецією контролюючого органу, однак, з обов`язковим дотриманням вимог норм абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо змісту наказу про проведення перевірки. У разі встановлення в одному підпункті статті декількох самостійних підстав для проведення перевірки, кожна з них не обов`язково має бути сформульована тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте повинна бути чітко визначена та відповідати правовій нормі. Виконання такої вимоги забезпечує розуміння суб`єктом господарювання причин, що зумовили проведення перевірки, а також кола питань, які можуть бути її предметом, залежно від підстави проведення. У такій ситуації в разі виникнення спору щодо наявності дійсних підстав для проведення перевірки або обґрунтованості припущень щодо вчинення суб`єктом господарювання порушень суд має можливість перевірити ці питання під час розгляду адміністративної справи.
В пункті 57 постанови від 26 березня 2024 року у справі №420/9909/23 Верховний Суд зазначив, що на наявності істотної різниці у критеріях оцінки правомірності наказу на предмет його підставності та/або оформлення, як наслідок, необхідності відмежування у спорах цієї категорії питання «наявності підстав для проведення перевірки» від питання «достатності відображення підстав для проведення перевірки у наказі» та/або «недоліків в оформленні рішення про проведення перевірки». Підстави для призначення будь-якої перевірки чітко закріплені у нормах ПК України, за наявності яких у контролюючих органів виникає безпосередньо право на проведення перевірки, тоді як відображення цих підстав у наказі про призначення перевірки фактично є формалізацією у письмовій формі права на проведення перевірки, яке вже виникло. Безумовно, формалізація підстави для проведення перевірки у наказі має відповідати вимогам абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті чіткого визначення у ньому правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.
Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду  в постанові від 28 травня 2024 року у справі №280/1431/23 виклав наступний узагальнюючий висновок: «У спорах цієї категорії перевірці підлягають як питання наявності обґрунтованих підстав для призначення перевірки, так і дотримання контролюючим органом вимог абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України під час оформлення рішення про призначення перевірки у формі наказу, їх узгодженість між собою.
Оскільки підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України встановлює в одному підпункті статті дві самостійні (окремі) підстави для проведення перевірки, то у наказі про призначення перевірки контролюючий орган поряд з юридичною підставою у вигляді нумераційного позначення зобов`язаний відобразити конкретну з таких двох фактичних підстав, яка і зумовила прийняття рішення про проведення перевірки, або ж обидві, в обсязі, достатньому для ідентифікації однієї з двох (або обох в сукупності у разі їх наявності). Відображення такої фактичної підстави не обов`язково має бути сформульоване тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте, повинна бути чітко визначена та змістовно відповідати правовій нормі.
Тобто, у разі, якщо фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стала наявність (отримання) певної інформації, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України повинен щонайменше зазначити про «наявність (отримання) інформації щодо можливого порушення» або ж зазначити реквізити документа, який слугував приводом для призначення перевірки і містить таку інформацію. Аналогічно, якщо фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стало здійснення відповідних функцій, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України повинен саме про це зазначити. Відповідно, якщо підставою для призначення перевірки відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України стала сукупність фактичних підстав, передбачених цією нормою, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України має це відобразити у вищезазначений спосіб.
Саме такий обсяг інформації у наказі, прийнятому відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, можна вважати мінімально достатнім в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо зазначення у наказі підстави для проведення перевірки, оскільки надає платнику податків загальне розуміння про підставу її призначення та відповідний предмет перевірки. Таке інформування про фактичну обставину має бути наведено саме серед підстав для проведення перевірки, тобто перед резолютивною частиною наказу. У разі, якщо наказ відповідає вимогам щодо відображення у ньому мінімально достатнього обсягу інформації щодо підстави для проведення перевірки, такий наказ не може вважатися оформленим з істотним порушенням вимог чинного законодавства. Як наслідок, такий наказ не можна вважати протиправним, оскільки його недоліки в розумінні статті 81 ПК України не є настільки значущими, що ставлять під загрозу можливість реалізації платником податків своїх прав».
Зазначені правові висновки викладені Верховним Судом і в постановах від 24 вересня 2024 року у справі №320/8742/22, від 25 лютого 2025 року у справі №160/14336/23, від 28 травня 2025 року у справі №320/28423/23.
Таким чином, Верховний Суд послідовно дотримується позиції про необхідність перевіряти у спорах цієї категорії як питання наявності обґрунтованих підстав для призначення перевірки, так і дотримання контролюючим органом вимог абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України під час оформлення рішення про призначення перевірки у формі наказу, їх узгодженість між собою.
Як вбачається зі змісту наказу від 22.01.2025р. №489-п «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Розквітне-Агро» контролюючий орган призначив перевірку на підставі підпункту   80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України з відображенням в цьому ж наказі, що перевірку призначено у зв`язку із «здійсненням функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу пального, з урахуванням попередньо проведеного аналізу податкової інформації, яка свідчить про можливі порушення законодавства у сфері зберігання та обігу пального».
Таким чином, підставою для призначення перевірки ТОВ «Розквітне-Агро» відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України стала сукупність фактичних підстав, передбачених цією нормою, що чітко слідує зі змісту спірного наказу відповідача. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наказ від 22.01.2025р. №489-п містить мінімально достатній обсяг інформації щодо підстави для проведення перевірки та надає платнику податків загальне розуміння про підставу   призначення перевірки та відповідний предмет перевірки.
Відсутність же посилання на конкретну інформацію, яка була наявна (отримана) ГУ ДПС про можливі порушення законодавства платником податків, не є істотним недоліком наказу, який давав би підстави вважати його протиправним, враховуючи, що наявність відповідної інформації підтверджено контролюючим органом при вирішенні даного спору (доповідна записка управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС в Одеській області №44/15-32-09-07-04 від 06.01.2025р.). 
Колегія суддів вважає, що вказана   доповідна записка   в розумінні підпункту   80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України   є інформацією, яка дає підстави для призначення та проведення фактичних перевірок.
Стосовно тверджень апелянта щодо не зазначення у преамбулі наказу п.п.80.2.7 п.80.2 ст.80 ПК України, тобто норми, що стосується дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), що, серед іншого, в спірному наказі зазначено метою перевірки, то колегія суддів вважає обґрунтованим відхилення таких посилань судом першої інстанції. Зі змісту оскаржуваного наказу та наданої доповідної записки вбачається, що підставою для призначення фактичної перевірки було саме дотримання законодавства у сфері зберігання та обігу пального. 
За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ТОВ «Розквітне-Агро» про визнання протиправним і скасування наказу Головного управління ДПС в Одеській області від 22.01.2025р. №489-п «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Розквітне-Агро», та відмову в їх задоволенні.
Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому підстав для задоволення скарги ТОВ «Розквітне-Агро» та скасування рішення від 09.06.2025р. колегія суддів не вбачає.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Розквітне-Агро» залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 29 липня 2025 року.

Головуючий:                                                                                                                    І.Г. Ступакова

Судді:                                                                                                                                А.І. Бітов

                                                                                                                                        О.В. Лук`янчук