ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 серпня 2025 р. 	Справа № 480/1850/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Макаренко Я.М. ,  Перцової Т.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04.11.2024 (суддя Савицька Н.В.; м. Суми) по справі № 480/1850/24
за позовом   ОСОБА_1     
до  Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області                      
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (надалі також - відповідач-1, ГУПФУ в Сумській області), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (надалі також - відповідач-2, ГУПФУ у Львівській області) в якому просив суд:
- визнати протиправними та скасувати рішення комісії при ГУПФУ в Сумській області № 7 від 18 грудня 2023 року;
- визнати протиправними та скасувати рішення ГУПФУ у Львівській області № 183450027604 від 29 грудня 2023 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 ;
- зобов`язати ГУПФУ Сумській області та ГУПФУ у Львівській області зарахувати до страхового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до положень п. "а" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", періоди роботи ОСОБА_1 на посадах: машиніста тепловозу з 26.01.1991 по 27.01.1992; чергового по станції у період з 10.09.1995 по 11.11.2002; старшого машиніста тепловозу в цеху залізничного транспорту з 12.11.2002 по 05.12.2004;
- зобов`язати ГУПФУ у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28 грудня 2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду.
Сумський окружний адміністративний суд рішенням від 04 листопада 2024 року задовольнив позов ОСОБА_1 в повному обсязі.
Визнав протиправним та скасувати рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії при ГУ ПФУ в Сумській області про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи від 18.12.2023 №7 в частині не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періоду роботи на посадах: машиніста тепловозу з 26.01.1991 по 27.01.1992; чергового по станції у період з 10.09.1995 по 11.11.2002; старшого машиніста тепловозу в цеху залізничного транспорту з 12.11.2002 по 05.12.2004.
Зобов`язав ГУ ПФУ в Сумській області зарахувати до страхового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до положень п. "а" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", періоди роботи ОСОБА_1 з 26.01.1991 по 27.01.1992, з 10.09.1995 по 11.11.2002, з 12.11.2002 по 05.12.2004.
Визнав протиправними та скасував рішення ГУ ПФУ у Львівській області № 183450027604 від 29 грудня 2023 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 ..
Зобов`язав ГУ ПФУ у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.12.2023 про призначення пенсії, з урахуванням страхового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах та висновків суду у даній справі.
Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ  в Сумській області на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 605,60 грн.
Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Львівській області на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 605,60 грн.
ГУ ПФУ у Львівській області не погодилось з рішенням суду першої інстанції та подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його ухвалення з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04.11.2024 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги ГУ ПФУ у Львівській області зазначає, що пенсії за вислугу років згідно з нормами пункту “а” статті 55 Закону № 1788 призначаються за умови наявності станом на 11.10.2017 визначеного Законом № 1788 спеціального стажу роботи (вислуги років). Вказує, що за результатами розгляду документів доданими до заяви, до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 зараховано всі періоди. Страховий стаж становить 37 років 01 місяць 21 день та стаж необхідний для призначення пенсії за вислугу років становить - 10 років 03 місяців 28 днів. Тобто, на момент звернення із заявою про призначення пенсії, позивач не має право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту "а" статті 55 Закону № 1788, оскільки станом на 11 жовтня 2017 року його робочий стаж був меншим ніж 12 років 06 місяців. Враховуючи зазначене, вирішено: відмовити в призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, який дає право для призначення пенсії за вислугу років.
Позивач не реалізував своє процесуальне право подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, з таких підстав. 
Судом встановлено, що 01.11.2023 ОСОБА_1 звернувся з заявою до ГУПФУ в Сумській області про підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.
Комісією з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії при ГУПФУ в Сумській області прийнято рішення від 18.12.2023 № 7 про результат розгляду заяви про підтвердження стажу роботи.
У вказаному рішенні від 18.12.2023 № 7 ГУ ПФУ в Сумській області зазначило:
" ОСОБА_1 працював на посаді машиністом тепловозу з 11.09.1990 по 05.12.2004 в Низівському цукровому комбінаті, якій з 1994 році перейменований ВАТ «Низівський цукровий завод» (припинено 26.09.2011). 
У період роботи ОСОБА_1 були чинними Списки виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах і у пільгових розмірах, які затверджені постановою. Кабінету Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, від 26 січня 1991 року № 10, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 та постановою від 16 січня 2003 року. 
Професія, посада машиніста тепловозу передбачена розділом XXX “Транспорт”, пункт 1 “Залізничний транспорт та метрополітени”, затверджений постановою Кабінета Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173. 
За Списками виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах і у пільгових розмірах, які затверджені постановами від 26 січня 1991 року № 10, від 11 березня 1994 року № 162 та постановою від 16 січня 2003 року професія машиніст тепловозу виключена. Атестація зазначеного робочого місця на підприємстві не проводилась. Згідно довідки від 03.10.2023 № 577 наказів про переведення на роботи з неповним робочим днем та відпустки без збереження заробітної плати ОСОБА_1 не надавались. В зазначений період роботи ОСОБА_1 переводився на іншу роботу з 07.07.1994 по 16.08.1994 - комбайнером та з 10.09.1995 по 11.11.2002 - черговим по станції.
Комісія прийняла рішення:
Зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботу машиністом тепловозу з 11.09.1990 по 25.01.1991 в Низівському цукровому комбінаті, якій з 1994 році перейменований ВАТ «Низівський цукровий завод» (припинено 26.09.2011).
Разом з тим, неможливо зарахувати інші періоди роботи у зв`язку із відсутністю посади машиніста тепловозу в Списках виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах і у пільгових розмірах після 26.01.1991." (а.с. 12).
28.12.2023 ОСОБА_1 знову звернувся повторно до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії - на пільгових умовах.
29.12.2023 ГУПФУ у Львівській області прийняло рішення № 183450027604 про відмову в призначенні пенсії позивачу.
Зокрема у своєму рішенні управління зазначило, що страховий стаж позивача складає 37 років 3 місяці 28 днів, проте пільговий стаж, що дає право на призначення пенсії за вислугу років становить 10 років 3 місяці. До загального страхового стажу не враховано повторно період навчання з 01.09.1985 по 22.02.1989, оскільки вказаний період навчання перетинається із військовою службою. Вказано, що для зарахування необхідно долучити довідку про період та форму навчання, видану на підставі первинних документів.
Позивач не погоджується з рішеннями відповідачів, вважає їх протиправними та такими, що порушують його права, тому звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог заявлених до ГУ ПФУ в Сумській області, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії при ГУ ПФУ в Сумській області про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи від 18.12.2023 № 7 в частині не зарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача на посадах: машиніста тепловозу з 26.01.1991 по 27.01.1992; чергового по станції у період з 10.09.1995 по 11.11.2002; старшого машиніста тепловозу в цеху залізничного транспорту з 12.11.2002 по 05.12.2004.
У цій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а тому в силу приписів ст. 308 КАС України не переглядається судом апеляційної інстанції.
Задовольняючи позовні вимоги заявлені позивачем до ГУ ПФУ у Львівській області, суд першої інстанції виходив з того, що рішення № 183450027604 від 29 грудня 2023 року, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсій прийнято останнім без урахування страхового та пільгового стажу позивача.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України (рішення підлягає перегляду в частині задоволених позовних вимог до ГУ ПФУ у Львівській області), колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Колегія суддів вказує, що ця конституційна норма втілює засадничу складову принципу законності, відповідно до якої суб`єктам владних повноважень дозволено робити тільки те, на що їх прямо уповноважує закон. Ця конституційна норма вимагає дотримуватися приписів Закону як підстави для вчинення суб`єктом владних повноважень активних дій. Закон, своєю чергою, визначає, описує, який юридичних факт чи їх сукупність повинні бути наявними для того, щоб у владного суб`єкта виникли повноваження діяти тим чи іншим чином. Будь-яка діяльність та будь-яке рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності таких юридичних фактів, визначених законом, буде проявом свавільності.
Конструкція "в межах повноважень" у розумінні ст. 19 Конституції України стосується обсягу повноважень і вказує на необхідність суб`єкту владних повноважень діяти виключно в тих межах, на які їх уповноважили Конституція та закони України. Це означає, що суб`єктам владних повноважень заборонено вчиняти будь-які дії або приймати будь-які рішення, можливість вчинення чи прийняття яких прямо не передбачена в тексті закону для певного випадку. Будь-які такі рішення або дії будуть проявом свавільності.
Нарешті, "у спосіб" у тексті ч. 2 ст. 19 Конституції України вказує на те, що, по-перше, спосіб вчинення дій і прийняття рішень обов`язково має бути встановлений законом. Положення ч. 2 ст. 19 Конституції вимагає того, щоб і підстави вчинення дій та прийняття рішень суб`єктами владних повноважень, і межі їхніх повноважень, і спосіб вчинення дій та прийняття рішень були або встановлені на конституційному рівні, або закріплені на рівні закону. По-друге, суб`єкти владних повноважень зобов`язані діяти й приймати рішення саме в такий спосіб, який передбачений законом, тобто неухильно дотримуватися визначеної на рівні закону процедури вчинення юридично значущих дій та прийняття обов`язкових для інших суб`єктів рішень. По-третє, суб`єкти владних повноважень не мають права вчиняти дії чи приймати рішення свавільно, тобто у спосіб, відмінний від того, який визначений законом.
Суд також звертає увагу на відсутність ієрархічного підпорядкування вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України. Жодна з них не є важливішою за іншу. Суб`єкти владних повноважень можуть діяти та приймати рішення виключно з дотримання усіх трьох із них одночасно. Таким чином, порушення владним суб`єктом визначеної законом процедури вчинення дій або прийняття рішень є настільки ж неприпустимим, як і вчинення ним дій (прийняття рішень) без уповноваження законом.
Також заслуговує й акцент положень Конституції України на необхідності визначення способу вчинення дій або прийняття рішень для суб`єкта владних повноважень (процедури їх вчинення) саме на рівні закону. Оскільки рішення або дії суб`єктів владних повноважень як органів публічної адміністрації прямо впливають на права та інтереси інших осіб, вимоги до процедури їх вчинення, які запобігають порушенням прав осіб та свавільності повинні бути встановлені саме законодавчим органом як органом представницької демократії як одна із передумов дотримання принципу верховенства права.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до пункту 6 частини першої статі 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Основні принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV).
Статтею 8 Закону № 1058-ІV закріплено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
У солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника (ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-ІV).
Статтею 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.91 № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ) передбачено такий вид трудової пенсії як пенсія за вислугу років.
Відповідно до п. 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-ІV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Згідно з приписами п. п. 2-1, 16 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-ІV, положення Закону № 1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 № 2148-VІІІ (далі Закон № 2148-VІІІ) мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбаченими статтями 52, 54, та 55 Закону N 1788-ХІІ. Пенсія за вислугу років призначається за зверненням таких осіб з дотриманням умов, передбачених Законом № 1788-ХІІ.
Пунктом "а" ст. 55 Закону № 1788-ХІІ, із змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIІІ (далі Закон № 213-VIII) та Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 № 911-VIII (далі Закон № 911-VIII) було передбачено окремі категорії працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років з дотриманням певних умов, зокрема робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України пенсії призначаються після досягнення працівниками 55 років і за стажу роботи: для чоловіків - не менше як 30 років, з них не менш як 12 років шість місяців на такій роботі; для жінок - не менш як 25 років, з них не менш як 10 років на такій роботі. За відсутності стажу роботи в чоловіків - 30, у жінок - 25 років, у період до 01 квітня 2024 року, пенсія за вислугу років названим особам призначається за наявності стажу роботи в залежності від періоду звернення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.92 № 583 "Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення" затверджено, зокрема, Список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років (далі Список № 583), до якого включено наступні професії та посади: бригадири магістральних залізниць, зайняті на поточному утриманні, ремонті колій та штучних споруд на дільницях з інтенсивним рухом поїздів; електромонтери і електромеханіки контактної мережі магістральних залізниць; кондуктори вантажних поїздів; кочегари паровозів і парових кранів на залізничному ходу; майстри (шляхові, мостові, тунельні) магістральних залізниць, зайняті на поточному утриманні, ремонті колій і штучних споруд на дільницях з інтенсивним рухом поїздів; машиністи автомотрис і мотовозів; машиністи і помічники машиністів паровозів і парових кранів на залізничному ходу; машиністи і помічники машиністів тепловозів; машиністи і помічники машиністів електровозів; машиністи і помічники машиністів дизель-поїздів; машиністи і помічники машиністів електропоїздів (секцій); машиністи-інструктори локомотивних бригад; механіки рефрижераторних поїздів (секцій); монтери колії магістральних залізниць, зайняті на поточному утриманні, ремонті колій і штучних споруд на дільницях з інтенсивним рухом поїздів; оглядачі вагонів магістральних залізниць, зайняті на пунктах технічного (технічного і комерційного) обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класу; оглядачі-ремонтники вагонів магістральних залізниць, зайняті на пунктах технічного (технічного і комерційного) обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класу; поїзні диспетчери і старші поїзні диспетчери; регулювальники швидкості руху вагонів; ремонтники штучних споруд магістральних залізниць на дільницях з інтенсивним рухом поїздів; складачі поїздів; слюсарі по ремонту рухомого складу магістральних залізниць, зайняті на пунктах технічного (технічного і комерційного) обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класу; чергові по станціях позакласних і 1 класу, зайняті прийманням відправленням і пропусканням поїздів на дільницях магістральних залізниць з особливо інтенсивним рухом; чергові та оператори сортувальних гірок на станціях позакласних і 1 класу.
Отже, у Списку професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. № 583 наявна посада "Машиністи і помічники машиністів тепловозів".
Відповідно до положень статті 44 Закону № 1058-ІV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
ГУ ПФУ у Львівській області стверджує, що зарахувало періоди роботи ОСОБА_1 з 26.01.1991 по 27.01.1992, з 10.09.1995 по 11.11.2002, з 12.11.2002 по 05.12.2004.
Однак колегія суддів звертає увагу на те, що ГУ ПФУ у Львівській області не зарахувало періоди навчання до загального стажу. Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що ГУ ПФУ у Львівській області не досліджувало питання зарахування періодів навчання та проходження служби в армії позивачем до пільгового стажу.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Аналіз наведених норм права свідчить, що законодавством України установлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.
З копії трудової книжки позивача судом встановлено наявність записів про навчання позивача, а також проходження ним військової служби.
Перелік видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, визначено статтею 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення». Згідно з пунктом «д» частини третьої статті 56 Закон № 1788-ХІІ, до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Статтею 38 Закону України від 10.02.1998 №103/98-ВР "Про професійну (професійно-технічну) освіту" (в редакції, чинній на день звернення із заявою про призначення пенсії) якою визначено, що час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувана освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Аналогічні за змістом приписи міститься у абзаці 1 пункту 26 Положення про професійно-технічний навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1998 № 1240, згідно з якими, час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі до безперервного і до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за одержаною професією не перевищує трьох місяців.
Аналіз зазначених правових норм свідчить, що необхідними умовами для зарахування до пільгового стажу часу навчання в професійно-технічному навчальному закладі є те, що перерва між днем закінчення навчання та днем зарахування на роботу не повинна перевищувати трьох місяців та те, що після; закінчення навчання особа повинна бути зарахована на роботу за здобутою спеціальністю.
Відповідно до частини першої статті 8 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Як вбачається із записів в трудовій книжці, позивач:
- з 01 вересня 1985 року по 19 листопад 1986 року навчався в СПТУ - 16 м. Люботин Харківської області та здобув професію слюсар по ремонту рухомого складу (тепловозів-електровозів), що підтверджується дипломом № НОМЕР_1 (а.с. 61). Тобто позивач здобув середню освіту до вступу на військову службу.
- з 25 листопада 1986 року по 19 листопада 1988 року позивач проходив службу у радянській армії (військово-облікова спеціальність - 949247А – машиніст тепловоза), що підтверджується військовим квитком № НОМЕР_2 (а.с. 57-59).
- з 09 грудня 1988 року по 23 лютого 1989 року навчався в СПТУ - 16 м. Люботин Харківської області та здобув професію помічника машиніста тепловозу, що підтверджується дипломом № НОМЕР_3 .
- з 28 лютого 1989 року позивач прийнятий на роботу помічником машиніста тепловоза.
ГУ ПФУ у Львівській області всупереч наведеним вище приписам законодавства не надало жодної оцінки наявності або відсутності підстав для врахування зазначених вище періодів навчання та проходження військової служби з подальшим працевлаштуванням на посаду, віднесену до видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, визначеного статтею 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення».
Стосовно неврахування означених періодів навчання та служби в армії. 
З цього приводу колегія суддів зазначає, що постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Порядок № 22-1).
Пунктом 1.7 розділу 1 Порядку № 22-1 зазначено, що днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.
У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.
Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.
Проте, у матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача до позивача, щодо відсутності документів доданих до заяви, котрі необхідні для призначення пенсії.
Разом з цим, колегія суддів зазначає, що згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.
При цьому, колегія суддів враховує, що виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
За таких обставин, враховуючи відсутність у матеріалах пенсійної справи повного пакету документів позивача, а також ненадання відповідачем належної оцінки зарахуванню періодів навчання позивача та проходження ним військової служби до пільгового стажу, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позову у спосіб зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.12.2023 про призначення пенсії, з урахуванням страхового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах та висновків суду у цій справі.
При цьому колегія суддів відхиляє посилання апелянта на відсутність станом на 11.10.2017 стажу роботи на відповідних посадах понад 12 років та 6 місяців з огляду на їх передчасність, оскільки спірне рішення не містило доводів не зарахуванням до пільгового стажу періодів навчання позивача та проходження ним військової служби.
Згідно з приписами п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з ч. 4 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
При цьому, колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції помилково вважав, що рішення ГУПФУ у Львівській області № 183450027604 від 29 грудня 2023 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 є похідним від рішення комісії при ГУПФУ в Сумській області № 7 від 18 грудня 2023 року, а тому колегія суддів вважає наявними підстави для зміни мотивувальну частину рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог до ГУПФУ у Львівській області. 
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області - залишити без задоволення.
Рішення  Сумського окружного адміністративного суду від 04.11.2024 по справі № 480/1850/24 - змінити, виклавши мотивувальну частину рішення суду першої інстанції в частині мотивів задоволення позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в редакції цієї постанови.
В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04.11.2024 по справі № 480/1850/24 - залишити без змін . 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	С.П. Жигилій 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Я.М. Макаренко    Т.С. Перцова