Справа № 347/319/25 
Провадження № 22-ц/4808/1091/25 
Головуючий у 1 інстанції КІЦУЛА Ю. С. 
Суддя-доповідач Девляшевський 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 липня 2025 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
               судді-доповідача                Девляшевського В.А., 
               суддів:                        Луганської В.М., Мальцевої Є.Є.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на рішення Косівського районного суду, ухвалене головуючою суддею Кіцулою Ю.С. 19 травня 2025 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,
в с т а н о в и в:
У лютому 2025 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина, ОСОБА_3 , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до закінчення сином навчання та на утримання дочки, ОСОБА_4 , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебували у шлюбі з 2004 по 2023 рік, і за цей час у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають з матір`ю та повністю перебувають на її утриманні. Син, Арсеній, є студентом 2-го курсу географічного факультету Тернопільського національного педагогічного університету ім. Володимира Гнатюка денної форми навчання. Позивачка зазначила, що, попри її неодноразові звернення, відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дітей і не цікавиться їхнім життям, таким чином ухиляючись від своїх батьківських обов`язків.
У зв`язку з цим наведеним просила позовні вимоги задовольнити.
Рішенням Косівського районного суду від 19 травня 2025 року позов задоволено частково. Вирішено стягувати з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2  на утримання неповнолітньої дитини  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2  у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також на утримання повнолітнього сина  ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, в розмірі 1/6 з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення дитиною 23-річного віку. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.Стягнення аліментів розпочато з 11 лютого 2025 року.Рішення суду в частині стягнення аліментів в сумі платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Вирішено питання судових витрат.
Не погодившись із вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає рішення суду в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , 2006 р.н., який навчається необґрунтованим і таким, що підлягає до часткового скасування. Вважає, що місцевим судом не враховано грошові перекази, які здійснював відповідач на навчання сина. Вказує, що син переведений на бюджетну форму навчання, після отримання відповідачем статусу учасника бойових дій. Зазначає, що син ОСОБА_3 нерегулярно відвідує навчання, оскільки більшість часу проводить в с. Нижній Березів. Апелянт вказує, що позивачка не подала жодних доказів, які б свідчили про потребу повнолітнього сина у матеріальній допомозі, зокрема, інформацію чи несе витрати на проживання і у якому розмірі, на придбання підручників, проїзд, тощо. Також не вказано про наявність у позивачки можливості надавати допомогу і в якому розмірі, розмір доходів матері. 
На думку апелянта, для утримання повнолітнього сина достатня сума у розмірі 1/15 з усіх видів його заробітку, що разом з утриманням зі сторони позивача становитиме близько 10 000 грн. 
Також апелянт вказує, що відповідач має на утриманні батьків: ОСОБА_6 , яка отримує мінімальну пенсію за віком у розмірі 2250 грн та ОСОБА_7 , який тяжко хворіє, має інвалідність другої групи та потребує постійного лікування. Зауважує, що в інтересах сім`ї під час шлюбу відповідач оформив два кредитні договори, які відповідач сам виплачує, чого не заперечує позивачка.
З урахуванням рівності батьківського обов`язку щодо утримання дитини, розмір аліментів – 1/15 з усіх видів заробітку відповідача, вважає, забезпечить належне утримання повнолітнього сина під час його навчання і баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів.
Зважаючи на викладене, просить рішення Косівського районного суду від 19 травня 2025 року в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , 2006 р.н., який продовжує навчання, змінити. Стягувати з ОСОБА_1 га користь ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , 2006 р.н., який продовжує навчання аліменти в розмірі 1/15 з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення дитиною 23-річного віку.
Позивач ОСОБА_2 правом на подання відзиву не скористалася, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направляла, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Пунктом 1 частини 4 статті 274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім, зокрема, спорів про стягнення аліментів.
Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи категорію справи, ціну позову розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. 
Згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.
Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному вебпорталі судової влади України.
Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2  аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2  у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) відповідачане оскаржується, а тому в силу ч. 1 ст. 367 ЦПК України в цій частині апеляційним судом не переглядається.
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до таких висновків.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції враховуючи, що обов`язок утримувати дітей, які продовжують навчання до досягнення ними 23-річного віку, є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, відсутність добровільного вирішення сторонами питання участі батька в утриманні дитини, а також заяву, в якій відповідач частково визнав позов щодо стягнення з нього, дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої сина, який навчається, в розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) відповідача.
Колегія суддів вважає, що цей висновок суду не в повній мірі відповідає встановленим по справі обставинам, виходячи з такого.
Суд встановив, що сторони є батьками  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до копії свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 (а.с. 8).
ОСОБА_5 навчається на ІІ курсі географічного факультету денної форми навчання на платній основі у Тернопільському Національному педагогічному університеті ім. В. Гнатюка (а.с. 6).
Рішенням Косівського районного суду від 28.02.2024 шлюб між сторонами розірвано, неповнолітніх дітей залишено на проживання з матір`ю (а.с. 9).
Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зареєстрували шлюб 04.01.2025, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_10 » (а.с. 10).
Як вбачається з копії довідки від 10.05.2024 № 1195, солдат ОСОБА_1 з 20 квітня 2024 року перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_3 (а.с. 37)
ОСОБА_1 є учасником бойових дій згідно з копією посвідчення серії НОМЕР_4 (а.с. 38).
Відповідно до листа приватного виконавця Ткачука Л.М. та постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.02.2024 ВП № 74089955 відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 55 240 грн (а.с. 39-41).
Згідно з постановою від 12.02.2024 ВП № 74132762 відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 25 737,56 грн (а.с.42-43).
Відповідно до копії виписки № 565 із медичної карти стаціонарного хворого, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлений діагноз: інші уточнені ураження ЦНС, об`ємний процес головного мозку передньої черепної ямки зліва. Симптоматична епілепсія з частими тоніко-клонічними судомами 3-4 рази на місяць. Гіпертонічна хвороба ІІ ступеню (а.с. 44-45).
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є інвалідом ІІ групи загального захворювання (а.с. 46).
Як вбачається з копій квитанцій АТ «А Банк», ОСОБА_1 здійснював грошові перекази на користь ОСОБА_9 протягом 2024-2025 років у сумі 36 400 грн (а.с. 49-53), оплачував навчання ОСОБА_5 на загальну суму 3900 грн (а.с. 54), переказував ОСОБА_5 у грошові кошти у сумі 9100 гр. (а.с. 54- зворот, 55).
Відповідно до копії довідки про доходи ОСОБА_6 отримала за період з 01.01.2024 по 31.03.2025 пенсію за віком у загальному розмірі 40 778 грн (а.с.56).
Згідно довідки форми ОК-5 ОСОБА_1 за 2024 рік отримав суму заробітку для нарахування пенсії – 626 695,47 грн, за період січень-березень 2025 року – 261 673,40 грн. У січні, лютому 2025 року дохід ОСОБА_1 становив 120 557,80 грн (а.с. 57-58).
Як вбачається з характеристики та довідки від 30.04.2025 ОСОБА_5 є студентом ІІ курсу географічного факультету Тернопільського Національного педагогічного університету ім. В. Гнатюка, навчається на держбюджетній основі. 23.12.2024 був переведений з платної на держбюджетну основу навчання. Здобувач протягом навчання повністю виконав навчальний план за попередні семестри, більшість предметів було здано в період ліквідації заборгованості. Студент не систематично відвідує лекції та практичні заняття (а.с. 65-66).
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).
За змістом ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Частиною 3 ст. 199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання
Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Крім того, відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.
Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»).
Тож стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.
Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Отже, при визначення розміру аліментів, судом враховуються: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ст. 200 СК України).
Позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача на період навчання, але не більше як до досягнення ним 23-х років.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції правильно встановив, що повнолітній син продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість таку допомогу надавати.
Проте, визначаючи розмір аліментів на повнолітнього сина в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, суд першої інстанції не врахував положення ст. 182 СК України, а саме, що відповідач допомагає утримувати батьків, зокрема, мати відповідача ОСОБА_6 отримує мінімальну пенсію за віком у розмірі 2 250 грн, а батько – ОСОБА_7 тяжко хворіє, має інвалідність другої групи та потребує постійного лікування. Крім того, з відповідача стягуються кошти за кредитними договорами, які він отримав під час перебування в шлюбі на потреби сім`ї.
Разом з тим, подаючи позов про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, позивачка не подала докази, які б свідчили про потребу повнолітнього сина, який продовжує навчання, у матеріальній допомозі: інформації чи несе позивачка витрати на проживання сина і у якому розмірі (плата за гуртожиток, оренду житла, проживання у власному житлі тощо), які витрати несе на придбання підручників, проїзд, а також про наявність у матері (позивачки) можливості надавати допомогу і в якому розмірі (матеріальне становище матері та її доходи), яка також має обов`язок перед повнолітнім сином, який продовжує навчання щодо його утримання.
За таких обставин, врахувуючи, що повнолітній син сторін навчається на денній формі, у зв`язку з чим не має можливості працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання та надання часткової згоди відповідачем на утримання сина, та беручи до уваги наявність обов`язку матері щодо утримання повнолітнього сина, який навчається, апеляційний суд приходить до висновку про зміну рішення суду першої інстанції в оскаржені частині та стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в розмірі 1/12 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення дитиною 23-річного віку.
Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Частиною 1 ст. 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням викладеного апеляційний суд вважає, що рішення суду підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2  на утриманняповнолітнього сина ОСОБА_5 , 2006 р.н., який продовжує навчання з 1/6 до 1/12 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення дитиною 23-річного віку.
Згідно положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
За подання апеляційної скарги скаржником сплачено судовий збір в сумі 1 816,80 грн (а.с. 114).
Відповідно до ч. 6 ст.141ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки ОСОБА_2 звільнена від сплати судового збору, то понесений ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги компенсується йому за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, пропорційно до задоволеної частини вимог, що становить 908,40 грн.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Косівського районного суду від 19 травня 2025 року змінити в частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, з 1/6 до 1/12 з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення дитиною 23-річного віку. 
В іншій частині судове рішення залишити без змін.
Компенсувати  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_4  ( АДРЕСА_1 , РНОКПП-  НОМЕР_5 )за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 908,40 (дев`ятсот вісім) грн 40 коп.
Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення, і у випадках, передбачених п.2 частини 3 статті 389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного її тексту.

Суддя-доповідач                                                        В.А. Девляшевський
Судді:                                                                        В.М. Луганська
                                                                               Є.Є. Мальцева

Повне судове рішення складено 31 липня 2025 року.