ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" липня 2025 р.           Справа№ 910/6025/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Корсака В.А.
суддів:            Алданової  С.О. 
          Євсікова О.О. 
 
за участю секретаря судового засідання: Марченко А.О.,
за участю представників учасників справи:
від позивача: Целік В.В.
від відповідача-1: не з`явився 
від відповідача-2: Шеін І.В., Сільванович Г.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1  
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 про задоволення заяви Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» про забезпечення позову
у справі №910/6025/25 (суддя Морозов С.М.)
учасники справи:
позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інгосстрах»
відповідая-1: Публічне акціонерне товариство «Національний депозитарій України»
відповідача-2: ОСОБА_1 
про  укладення Договору, предметом якого є надання послуг із проведення дистанційних загальних зборів, та про визнання недійсним цього Договору

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог
13.05.2022 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інгосстрах» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою про визнання протиправними дій Публічного акціонерного товариства «Національний депозитарій України» щодо укладення з  акціонером Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» - ОСОБА_1 договору, предметом якого є надання послуг із проведення дистанційних загальних зборів цього товариства, та про визнання недійсним цього договору.
Короткий зміст заяви позивача про забезпечення позову
До позовної заяви Позивачем подано заяву від 13.05.2025 про забезпечення позову шляхом заборони Публічному акціонерному товариству «Національний депозитарій України» вчиняти будь-які дії направлені на надання депозитарних послуг та/або здійснення будь-яких депозитарних операцій на виконання діючого договору про надання послуг із проведення дистанційних загальних зборів Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах», укладеного між Публічним акціонерним товариством «Національний депозитарій України» та ОСОБА_1 .
Короткий зміст ухвали  місцевого господарського суду про забезпечення позову

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 заяву про забезпечення позову задоволено. Вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони Публічному акціонерному товариству «Національний депозитарій України» вчиняти будь-які дії направлені на надання депозитарних послуг та/або здійснення будь-яких депозитарних операцій на виконання діючого договору про надання послуг із проведення дистанційних загальних зборів Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах», укладеного між Публічним акціонерним товариством «Національний депозитарій України» та ОСОБА_1 .
Ухвало, з посиланням на ст.ст. 136, 137, 140, 141   ГПК України  мотивована тим, що     необхідність заборони Публічному акціонерному товариству «Національний депозитарій України» вчиняти будь-які дії направлені на надання депозитарних послуг та/або здійснення будь-яких депозитарних операцій на виконання оспореного договору про надання послуг із проведення дистанційних загальних обумовлюється тим, що виконання спірного договору буде мати невідворотні наслідки у вигляді порушення розподілу функцій з безпосереднього управління поточною (операційною) діяльністю заявника, що, в свою чергу, може призвести до неналежного управління Товариством та зупинення його діяльності.
За висновком суду, зазначені заходи забезпечення позову є співмірними з предметом спору (про визнання недійсним договору, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Національний депозитарій України» та ОСОБА_1 ), не суперечать частині п`ять статті 137 ГПК України, не порушують права інших учасників акціонерного товариства, та невжиття зазначених заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених і оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, виходячи з того, що предметом спору між сторонами є саме спірний договір.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів  

Не погоджуючись з цією ухвалою   ОСОБА_1 (відповідача-2) просить її скасувати та відмовити позивачу у забезпеченні позову.
Апеляційна скарга обґрунтована порушенням вимог процесуально права. Апелянт посилається на те, що він  є акціонером ПрАТ «СК «ІНГОССТРАХ» з часткою 8552 % статутного капіталу. Оскаржувана ухвала порушує його корпоративні права на участь в управлінні товариством, отримання інформації про господарську діяльність товариства тощо.
Зокрема апелянт зазначає, що:
- жодних санкцій до нього не введено, водночас встановлена оскарженою ухвалою заборона Публічному акціонерному товариству «Національний депозитарій України» вчиняти будь-які дії направлені на надання депозитарних послуг та/або здійснення будь-яких депозитарних операцій на виконання діючого договору про надання послуг із проведення дистанційних загальних зборів Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах», укладеного між Публічним акціонерним товариством «Національний депозитарій України» та ОСОБА_1 є нічим іншим як встановлення заборони на проведення акціонерам Приватного акціонерного товариства «СК «ІНГОССТРАХ» (ЄДРПОУ 33248430) загальних зборів акціонерів, адже відсутність укладеного між Публічним акціонерним товариством «Національний депозитарій України» та акціонером, який ініціює проведення загальних зборів, договору, робить неможливим проведення загальних зборів акціонерів. Що, в свою є порушенням прав акціонерів цього Товариства, хоча у цій справі корпоративний спір не розглядається;
- апелянт зазначає, що в Україні вже четвертий рік триває війна і пересвідчитись, що всі акціонери зараз перебувають за своїм зареєстрованим місцем проживання та взагалі перебувають на території України і зможуть очно зібратись в одному місці для проведення зборів - не вбачається можливим. Тому, проведення загальних зборів акціонерів дистанційно на його думку - найбільш оптимальний варіант для всіх акціонерів, в тому числі і мінори тарних;
- суд не врахував положення  ч. 11 ст. 137 ГПК України, якою визначено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті;
- суд не врахував що, згідно частини 5 статті 137 ГПК України, не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин  шляхом заборони:
1) проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору; 
2) Центральному депозитарію цінних паперів та депозитарній установі надавати емітенту реєстр власників іменних цінних паперів для проведення загальних зборів акціонерів; 
3) участі (реєстрації для участі) або неучасті акціонерів або учасників у загальних зборах товариства, визначення правомочності загальних зборів акціонерів або учасників господарського товариства; 
- застосована судом заборона проведення загальних зборів учасників (акціонерів) товариства фактично означає заборону товариству здійснювати свою діяльність у частині компетенції загальних зборів;
- апелянт вважає, що з огляду на загальні принципи господарювання, визначені у статті 6 ГК України, необхідно враховувати заборону незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, в тому числі і судів, у господарські відносини підприємства;
- спору між Позивачем та Відповідачами взагалі немає, оскільки між ними не укладено жодних договорів, деліктних зобов`язань також не виникало, тобто спір відсутній.  

Стислий виклад доводів та заперечень Позивача  

У своєму відзиві на апеляційну скаргу позивач з апеляційною скаргою не погодився, просить залишити оскаржену ухвалу  без змін.  
Відзив мотивований тим, що на думку Позивача Господарський суд міста Києва, дослідивши матеріали справи та доводи Позивача, обґрунтовано дійшов висновку про наявність явних ознак порушення прав Позивача та реальної загрози ускладнення або унеможливлення поновлення цих прав. Вжитий захід забезпечення позову - заборона вчиняти будь-які дії, направлені на надання депозитарних послуг та/або здійснення будь-яких депозитарних операцій на виконання спірного договору - є адекватним та співмірним із заявленими позовними вимогами. Цей захід спрямований виключно на збереження існуючого стану речей до вирішення спору по суті та запобігання подальшим діям, які можуть завдати шкоди корпоративним правам Позивача. Заборона вчиняти дії щодо надання депозитарних послуг безпосередньо пов`язана з предметом позову - визнанням недійсним Договору про надання таких послуг. Такий захід, за посиланням Позивача, є необхідним для запобігання вчиненню дій, що можуть у подальшому ускладнити або унеможливити поновлення порушених прав та інтересів Позивача. Забезпечення позову не накладає на апелянта обов`язку сплачувати будь-які кошти чи виконувати певні дії, які могли б завдати йому шкоди. Він лише тимчасово обмежує його у виконанні договору, законність якого є предметом судового розгляду.
Стислий виклад правової позиції Публічного акціонерного товариства «Національний депозитарій України» (Відповідач-1)
Відповідач-1 з оскарженою ухвалою не погодився. У своєму відзиві просить її скасувати повністю, ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволені його заяви про забезпечення позову. Зазначає, що суд не перевірив наявність підстав для забезпечення позову,  не дав належної оцінки бездоказовості заяви про забезпечення доказів, та постановив ухвалу про забезпечення позову, яка фактично блокує загальні збори акціонерів, які є вищим органом акціонерного товариства, та позбавляє акціонерів одного з фундаментальних прав - права на управління товариством. Суд не враховував положень до пунктів 1 та 2 частини 5 статті 137 Господарського процесуального кодексу України якими  передбачено, що не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони проводити загальні збори акціонерів, та заборони Центральному депозитарію цінних паперів та депозитарній установі надавати емітенту реєстр власників іменних цінних паперів для проведення загальних зборів акціонерів.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 15.05.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Євсіков О.О., Алданова С.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2024 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали оскарження №910/6025/25. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.
02.06.2025 матеріали справи надійшли до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 у справі №910/6025/25. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 07.07.2025. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі не пізніше ніж 02.07.2025. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі не пізніше ніж 02.07.2025. Участь у судовому засіданні для учасників справи не є обов`язковою.
Розгляд справи відкладався, зокрема до 16.07.2025.

Явка представників учасників справи

Представник позивача в судовому засіданні 16.07.2025 заперечив проти доводів апелянта з підстав, викладених у відзиві та просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення з підстав, зазначених ним у відзиві на апеляційну скаргу.  
Представник Відповідача-2 в судовому засіданні 16.07.2025 підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати з підстав, зазначених в апеляційній скарзі. Наголосив на тому, що санкції до нього не застосовувались, та він не діяв в інтересах будь-якої іншої особи, а реалізовує та захищає належні саме йому корпоративні права. 
В судове засідання 16.06.2025 представник відповідача-1 не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином в електронному кабінеті, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. 
За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції з метою дотримання прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи те, що явка представників сторін та третьої особи обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача-1, який належним чином повідомлений про судовий розгляд справи в апеляційному порядку.  

Розгляд клопотань та заяв учасників справи

14.07.2025 скаржник подав письмові додаткові пояснення, до яких долучив додаткові докази, а саме: 
- заява ОСОБА_1 від 02.05.2025 до Мінюсту;
- витяг з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 02.05.2025;
- повідомлення ОСОБА_1 до Мінюсту від 02.05.2025;
- повідомлення ОСОБА_1 до НКЦПФР від 02.05.2025;
- скарга ОСОБА_1 до Мінюсту від 05.05.2025;
- скріншот по скарзі ОСОБА_2 
- скріншот по скарзі ОСОБА_1 
- скріншот по скарзі ОСОБА_3 
- копія ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/14524/25 від 26.05.2025;
- копія Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/14524/25 від 22.05.2025.
Дослідивши означені документи, суд апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити наступне.
Відповідно до частини 3 статті 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Отже, при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен письмово обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.
Колегія суддів зауважує, що подаючи відповідні докази суду апеляційної інстанції, Відповідач-2 не обґрунтовував наявності виняткового випадку неподання зазначених доказів у встановлений процесуальним законом строк та порядок, як і не доводив неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від позивача. Крім того, під час апеляційного розгляду справи позивач не заявив відповідного клопотання про визнання поважними причин неподання цих доказів суду першої інстанції.   
Отже, у долученні зазначених вище доказів колегія суддів відмовляє на підставі на підставі п. 3 ст. 269 ГПК України. Також, колегією суддів не приймаються до розгляду додаткові пояснення Відповідача-2 від 14.07.2025.

Межі перегляду справи судом апеляційної інстанції

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права   дійшов висновку апеляційну скаргу задовольнити, оскаржену  ухвалу про забезпечення позову  скасувати з таких підстав.

Обставини справи
Як на підставу для забезпечення позову заявник вказує на те, що акціонер ПРАТ «СК «ІНГОССТРАХ» ОСОБА_1 , з яким Національним депозитарієм України було укладено договір про надання послуг із проведення дистанційних загальних зборів ПРАТ «СК «ІНГОССТРАХ», є фактично номінальним акціонером, який діє не від власного імені та не в своїх інтересах, а в інтересах іншої особи, до якого застосовані персональні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції). При цьому, Позивач зазначив, що, станом на дату подання заяви, тривають незаконні дії щодо підготовки та проведення фактично протиправних загальних зборів Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ІНГОССТРАХ». При цьому, виконання спірного договору буде мати невідворотні наслідки у вигляді порушення розподілу функцій з безпосереднього управління поточною (операційною) діяльністю заявника, що, в свою чергу, може призвести до неналежного управління Товариством та зупинення його діяльності. За твердженнями Позивача, невжиття заходів забезпечення позову до ухвалення рішення у справі зробить можливим його виконання сторонами та надасть Національному депозитарію України можливість надавати незаконні депозитарні послуги акціонеру ОСОБА_1 , в тому числі, пов`язані зі скликанням та проведенням 19.05.2025 року дистанційних загальних зборів ПРАТ «СК «ІНГОССТРАХ».
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції  

Згідно з ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.
Розглянувши подану Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Інгосстрах» заяву про забезпечення позову, суд встановив наступне.
Приписами ч. 2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову").
Тобто, з метою збалансування інтересів сторін у справі законодавцем визначено умови, за яких постановлення ухвали про забезпечення позову є правомірним, а саме - наявність обставин, які прямо свідчать, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення. А тому відсутність доказів на підтвердження таких умов та вжиття заходів до забезпечення позову на підставі лише припущень матиме наслідком порушення прав та інтересів особи, щодо якої вжиті такі заходи.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" №16 від 26.11.2011.
Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
Верховний Суд у постанові від 28.02.2019 року по справі №826/2259/18 зазначив: «за своєю суттю інститут забезпечення позову є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Щодо висновків про наявність підстав для забезпечення позову 

У справі що розглядається, Колегія  вважає недоведеними висновки суду першої інстанції  про те, що виконання спірного договору буде мати невідворотні наслідки у вигляді порушення розподілу функцій з безпосереднього управління поточною (операційною) діяльністю заявника, що, в свою чергу, може призвести до неналежного управління Товариством та зупинення його діяльності. 
Позивачем не надано, а матеріали справи не містять доказів щодо застосування до акціонера Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах»-   ОСОБА_1 передбачених чинним законодавством санкцій, які б припиняли чи обмежували його корпоративні права щодо цього Товариства.
В цьому контексті також Колегія враховує, що позовна заява Позивача не містять вимог, які б стосувалися припинення або обмеження корпоративних прав цієї особи.  
Фактично, виходячи із змісту позовної заяви, вимоги Позивача стосуються тільки питання способу проведення загальних зборів акціонерів Товариства, періодичне проведення яких, доречи, є обов`язковим відповідно до статуту Товариства та вимог чинного законодавства.  Зокрема загальні збори акціонерів можуть бути річними або позачерговими.  Відповідно до вимог статті 37 Закону України «Про акціонерні товариства» наглядова рада, рада директорів зобов`язані щороку скликати чергові загальні збори акціонерів (далі - річні загальні збори). Річні загальні збори проводяться не пізніше 30 квітня наступного за звітним року. До порядку денного річних загальних зборів обов`язково включаються питання, передбачені  пунктами 15-17 і 19 частини другої статті 39 цього Закону. Не менше одного разу на три роки до порядку денного річних загальних зборів обов`язково включаються питання, передбачені пунктами 24-26 частини другої статті 39 цього Закону.
Водночас судом першої інстанції  не наведено висновків про те, яким чином спосіб проведення зборів акціонерів товариства (дистанційно або шляхом зібрання в одному місті) може призвести до неналежного управління Товариством та зупинення його діяльності. При цьому право цього  акціонера щодо  участі у загальних зборах акціонерів безпосередньо (не дистанційно) Позивачем у його позові не заперечуються, та не заперечувалось при розгляді справи в апеляційному провадженні.
Проаналізувавши зазначені обставини справи, колегія дійшла висновку, що при застосуванні заходів забезпечення позову суд не врахував  правих висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 21.12.2021 року у справі № 910/10598/21 (п. 17). 
Зокрема у цій постанові Верховний Суд виснував, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу».
Також з огляду на зміст позовної вимоги в частині визнання протиправними дії Відповідача-1, заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що у цьому випадку, судом застосовані заходи забезпечення позову у вигляді заборони Відповідачу-1 вчинення відповідних дій, які за своїм змістом, є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог в цій частині, водночас в процедурі забезпечення позову спір не вирішується по суті. 

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За результатом апеляційного перегляду справи, колегія суддів дійшла висновку, що при прийнятті оскарженого рішення мало місце неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, помилкове застосування норм матеріального права, тому оскаржена ухвала підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні заяви Позивача про забезпечення позову.  

Судові витрати

Судові витрати пов`язані з розглядом справи слід розподілити згідно вимог ст. 129 ГПК України.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу задовольнити.
Ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 про задоволення заяви Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» про забезпечення позову у справі №910/6025/25 скасувати.
У задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» про забезпечення позову у справі №910/6025/25, - відмовити.  
Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст судового рішення складено та підписано, - 16.07.2025. 

Головуючий суддя                                                            В.А. Корсак 

Судді                                                                                С.О. Алданова

                                                                                О.О. Євсіков