ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2025 року 
м. Київ

справа № 160/16394/22
адміністративне провадження № К/990/19615/23 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єресько Л.О.,
суддів: Соколова В.М., Загороднюка А.Г.
розглянув у порядку письмового провадження без виклику учасників у касаційній інстанції справу № 160/16394/22
за позовом керівника Першотравенської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах Брагинівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області та Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області до Олександропільської гімназії Брагинівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, відділ гуманітарної політики Брагинівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області про зобов`язання вчинити певні дії, порушеної за
касаційною скаргою заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року (головуючий суддя Ільков В.В.), 
та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2023 року (колегія суддів у складі головуючого судді Шлай А.В., суддів Кругового О.О., Прокопчук Т.С.), 
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1. У жовтні 2022 року керівник Першотравенської окружної прокуратури Дніпропетровської в порядку статті 131-1 Конституції України, статті 53 КАС України, статті 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області (далі - ГУ ДСНС у Дніпропетровській області), Брагинівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області до Олександропільської гімназії Брагинівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області (далі - відповідач, балансоутримувач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Відділ гуманітарної політики Брагинівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області про зобов`язання вчинити певні дії, у якому просив: 
1.1. визнати протиправною бездіяльність Олександропільської гімназії Брагинівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області з питань додержання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки щодо незабезпечення готовності до використання захисної споруди;
1.2. зобов`язати її вжити заходів щодо приведення в належний технічний стан та готовність до укриття населення захисної споруди цивільного захисту - протирадіаційного укриття № 15541, розташованого за адресою: вул. Шкільна, 11, с.Олександропіль Синельниківського району Дніпропетровської області.
2. У позовній заяві вказано, що відповідно до інформації Синельниківського районного управління ГУДСНС у Дніпропетровській області на обліку Брагинівської територіальної громади перебуває 5 захисних споруд - протирадіаційних укриттів, серед яких протирадіаційне укриття № 15541, яке знаходиться на балансі комунального закладу «Олексанропільський НВК» ЗОШ І-ІІІ ступенів ДНЗ», вбудоване в підвал школи, загальною площею 456,3 м.кв. Відповідно до п.п. 1.4, 1.5, 1.7 Статуту, затвердженого рішенням Брагинівської сільської ради від 31.08.2022 № 891-17/VІІІ, Олександропільської гімназії є комунальною власністю, засновником (власником) гімназії є Брагинівська сільська рада, орган управління - відділ гуманітарної політики Брагинівської сільської ради.
2.1. Прокурор зауважив, що упродовж 2019-2021 років Синельниківським районним управлінням проведено планові (позапланові) заходи державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами господарювання, зокрема, комунального закладу «Олексанропільський НВК» ЗОШ І-ІІІ ступенів ДНЗ», щодо дотримання законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, за результатами яких складені акти та приписи про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, відповідно до яких балансоутримувачем не забезпечено готовність до використання за призначенням протирадіаційного укриття, вимоги яких тривалий час не виконуються балансоутримувачем, що унеможливлює використання цього укриття за призначенням в умовах воєнного стану. 
2.2. Прокурор наголосив на тому, що невиконання вимог законодавства у сфері цивільного захисту є порушенням державних інтересів та призводить до порушення встановлених державою гарантій по забезпеченню конституційних прав громадян на захист життя, здоров`я та власності, насамперед в умовах збройної агресії проти України. Водночас балансоутримувач, незважаючи на повномасштабну військову агресію, допускає порушення та недотримання вимог законодавства в сфері використання та забезпечення функціонування об`єктів цивільного захисту, не вживає заходів, спрямованих на приведення захисної споруди цивільного захисту у стан, придатний для його використання за цільовим призначенням для укриття людей, мотивуючи свою бездіяльність відсутністю фінансової можливості.
2.3. Обґрунтовуючи підстави представництва інтересів держави прокурором в суді, керівник Слобожанської окружної прокуратури послався на положення частини третьої статті 23 Закону № 1697-VII, відповідно до якої прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також уразі відсутності такого органу.
2.4. Прокурор звертає увагу на те, що ГУ ДСНС у Дніпропетровській області, як спеціально уповноважений державою орган, знаючи про тривале ігнорування балансоутримувачем вимог щодо приведення протирадіаційного укриття у відповідність до вимог наказу МВС України № 579, відповідних заходів не вживає.
2.5. Ураховуючи суспільну значимість порушених інтересів держави, що полягають у забезпеченні належного цивільного захисту населення в умовах воєнного стану, невжиття заходів до звернення до суду ГУ ДСНС у Дніпропетровській області самостійно, цей позов пред`являється прокурором, щоб інтереси держави не залишилися незахищеними.
Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи
3. Відповідно до п.п. 1.4, 1.5, 1.7 Статуту, затвердженого рішенням Брагинівської сільської ради № 891-17/VІІІ від 31.08.2022 (далі - Статут), Олександропільська гімназія Брагинівської сільської ради (далі - Олександропільська гімназія) є комунальною власністю, засновником (власником) гімназії є Брагинівська сільська рада. Орган управління - відділ гуманітарної політики Брагинівської сільської ради. Пунктом 5.1 Статуту закріплено, що управління навчально-виховним комплексом здійснюється його засновником Брагинівською сільською радою Синельниківського району Дніпропетровської області, уповноваженим органом засновника - відділом гуманітарної політики Брагинівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, директором закладу освіти, колегіальним органом управління - педагогічною радою та колегіальним органом громадського самоврядування.
4. Згідно з п.п. 6.8 Статуту утримання та розвиток матеріально-технічної бази закладу освіти фінансується за рахунок коштів засновника. Майно закладу освіти є власністю Брагинівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області і закріплюється за ним на праві оперативного управління. Будівлі закладу освіти належить до власності Брагинівської територіальної громади.
5. Рішенням Брагинівської сільської ради від 20.02.2021 № 55-3/VІІІ в оперативне управління відділу гуманітарної політики передано будівлі навчальних закладів, зокрема і Олександропільський НВК (гімназію). Визначено балансоутримувачем майна, зазначеного в пункті 1 даного рішення відділ гуманітарної політики Брагинівської сільської ради.
6. Згідно з Договором № 1 від 22.02.2021 на закріплення майна комунальної власності Брагинівської сільської ради на праві оперативного управління відділу гуманітарної політики передано в оперативне управління майно, а саме будівлі і споруди закладів освіти та культури та закріплене за ним майно.
7. Відповідно до п. 4.5 Договору відділ гуманітарної політики зобов`язаний дотримуватись протипожежних правил, вимог, стандартів, а також виконувати приписи і постанови органів державного пожежного нагляду. Утримувати у справному стані засоби протипожежного захисту, зв`язку, пожежну техніку, обладнання та інвентар, не допускати їх використання не за призначенням.
8. Згідно з листом Управління цивільного захисту Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 23.08.2022 № 795/0/134-22 балансоутримувачем захисної споруди № 15541 є Олександропільська ЗОШІ-ІІІ ступенів Міністерства освіти і науки України, яке знаходиться за адресою: вул. Шкільна, 11 с. Олександропіль Синельниківського (Петропавлівського) району Дніпропетровської області.
9. Упродовж 2019-2021 років представники Петропавлівського та Синельниківського районного управління ГУ ДСНС України в Дніпропетровській області здійснювали перевірки дотримання вимог техногенної та пожежної безпеки Олександропільського НВК, засновником якого була Петропавлівська районна рада, а з 31.12.2020 засновником стала Брагинівська сільська рада Синельниківського району Дніпропетровської області, за результатами відповідних перевірок було складено акти.
10. Зокрема, в Акті від 14.06.2022 № 10 за результатами перевірки НВК наведено опис виявлених порушень, пункти 10-14 порушень якого стосуються захисної споруди цивільного захисту - протирадіаційного укриття з обліковим № 15541, яке відповідно технічного паспорту № 2 18/2016 знаходиться за адресою: вул. Шкільна 11, с. Олександропіль (адреса актуальна на сьогодні: Дніпропетровська обл., Синельниківській район, с. Олексндропіль, вул. Шкільна буд 11).
11. Згідно з технічною характеристикою захисної споруди цивільного захисту, яка міститься в обліковій картці сховища, протирадіаційне укриття розташоване за адресою: Дніпропетровська область, Петропавлівський район, с. Олександропіль, вул. Шкільна, 11, експлуатується з 1987 року ЗОШ І-ІІІ ст., вбудоване в підвал школи, загальною площею 456,3 м.кв., місткістю 200 осіб, має 1 вхід та природну систему вентиляції.
12. Відповідно до інформації Синельниківського районного управління ГУ ДСНС у Дніпропетровській області на обліку Брагинівської територіальної громади перебуває 5 захисних споруд - протирадіаційних укриттів.
13. Протирадіаційне укриття № 15541 знаходяться на балансі КЗ «Олександропільський НВК» ЗОШ І- ІІІ ступенів ДНЗ».
14. В ході проведених перевірок посадовими особами ГУ ДСНС у Дніпропетровській області встановлено низку порушень стандартів та нормативів у сфері техногенної та пожежної безпеки, Кодексу цивільного захисту України, Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України №1417 від 30.12.2014, у зв`язку із чим були складені відповідні акти та приписи, які вручені посадовим особам відповідача.
15. На виконання пункту 2 розділу VI наказу Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту, затверджених наказом МВС України № 579 від 09.07.2018 «Про затвердження вимог з питань використання та обліку фонду захисних споруд цивільного захисту» у 2022 році балансоутримувачем здійснено оцінку стану готовності захисної споруди, про що 13.07.2022 складено Акт оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту сховища (протирадіаційного укриття) № 15541 за підписами голови Брагинівської сільської ради, старостів Хорошівського, Олександропільського, Осадченськогостаростинських округів, начальника відділу гуманітарної прлітики, юрисконсульта, головного спеціаліста з питань цивільного захисту відділу правового та кадрового забезпечення апарату Брагинівської сільської ради, в.о. директора Олександропільського НВК, фахівця відділу державного нагляду, фахівця 57 ДПРЧ 10 ДП РЗГУ ДСНС та інспектора сектору |ювенальної превенції ВП № 4 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області.
16. За результатами проведеної оцінки встановлено, що ПРУ група П-4, місткість 200 осіб, система вентиляції відсутня, система водопостачання система відсутні, система каналізації не передбачена проектом, система зв`язку та оповіщення відсутня, автоматичні системи пожежогасіння та сигналізації не передбачено проектом. Загальний висновок за результатами оцінки - станом на 13.07.2022 протирадіаційне укриття № 15541 оцінюється як «не готове» до використання за призначенням. Спеціальний висновок за результатами перевірки, ПРУ № 15541 потребує капітального ремонту. Розглянути можливість його виключення за погодженням з ДСНС з фонду захисних споруд.
17. Таким чином, посадовими особами особами ГУ ДСНС у Дніпропетровській області встановлено, що на протязі тривалого часу зазначений навчальний заклад функціонує з суттєвими порушеннями вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, проте відповідальними особами не вжито належних заходів щодо їх усунення, у тому числі приведення у готовність до використання захисної споруди, що унеможливлює використання протирадіаційного укриття № 15541 за призначенням в умовах воєнного стану.
18. Встановивши факт недотримання та порушення законодавства України в сфері використання та забезпечення функціонування об`єктів цивільного захисту (захисних споруд), що призводить до порушення інтересів держави, Першотравенська окружна прокуратура звернулася до Брагинівської сільської ради, як засновника навчального захисту, відділу гуманітарної політики Брагинівської сільської ради, як органу оперативного управління навчального закладу та Олександропільської гімназії (НВК), як балансоутримувача захисної споруди цивільного захисту, із відповідними запитами.
19. Згідно з відповіддю Брагинівської сільської ради № 412 від 16.05.2022, наданою на лист окружної прокуратури № 04/64/1-1126вих-22 від 05.05.2022, Петропавлівською РДА за актом прийому-передачі від 15.02.2021 було передано облікові документи на захисні споруди цивільного захисту (ПРУ) які розташовані на території Брагинівської сільської ради, зокрема ПРУ № 15541, балансоутримувачем якої є Олександропільська ЗОШ І-Ш ступенів.
20. На адресу відділу гуманітарної політики Брагинівської сільської ради та Олександропільського НВК Першотравенською окружною прокуратурою в порядку статті 23 Закону № 1697-VII направлено письмовий запит від 07.07.2022 за №04/64/1-305 вих-22 із вимогою надати інформацію про вжиті протягом 2019-2022 заходи із забезпечення належного утримання захисних споруд цивільного захисту та вказано на наявні порушення щодо їх утримання.
21. Згідно з відповіддю відділу гуманітарної політики Брагинівської сільської ради  від 15.07.2022 № 642Брагинівській сільській раді за актом приймання-передачі від 15.02.2021 передані облікові документи на ПРУ № 15541, проте саме приміщення не передавалось та на баланс ні сільською радою, ні відділом гуманітарної політики не бралось.
22. Разом з тим, у 2022 році на встановлення системи протипожежного захисту (пожежної сигналізації, системи оповіщення та управління людей, централізованого пожежного гасіння) закладам освіти, у тому числі Олександропіському НВК виділено 1427 300 грн). з обласного бюджету та 158 600 грн з місцевого бюджету. Потреба коштів на усунення порушення викладених в приписах до Актів перевірок необхідно 900000 грн.
23. На адресу Брагинівської сільської ради Першотравенською окружною прокуратурою в порядку статті 23 Закону №1697-VII направлено письмовий запит від 22.07.2022 за № 04/64/1-356 вих-22 із вимогою надати інформацію про вжиті заходи із забезпечення належного утримання захисної споруди цивільного захисту та виконання пропозицій, що викладені в акті оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту.
24. Згідно з відповіддю Брагинівської сільської ради від 24.07.2022 № 642 протирадіаційне укриття № 15541 на балансі сільської ради не перебуває. Листи до ДСНС про усунення порушень, вказаних у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та ожежної безпеки, не подавались.
25. На виконання припису органу ДСНС у Олександропільській гімназії (Олександропільському навчально-виховному комплексі) здійснено обробку дерев`яних елементів горищних покриттів будівлі школи, котельні засобами вогнегасну, які забезпечують 1 групу вогнегасної ефективності.
26. Таким чином, посадовими особами відповідача не вжито заходів, спрямованих на приведення захисної споруди цивільного захисту протирадіаційного укриття №15541 у стан, придатний для використання споруди за призначенням для захисту населення, зокрема дітей.
27. На адресу Синельниківського районного управління ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області Першотравенською окружною прокуратурою в порядку статті 23 Закону № 1697-VII направлені запити від 05.05.2022 за № 04/64/1-1124 вих-22 та від 07.07.2022 за №04/64/1-307вих-22 з вимогою надати інформацію, а також відомості про вжиті заходи, спрямовані на усунення виявлених порушень утримання та використання захисних споруд цивільного захисту - протирадіаційних укриттів розташованих на території Брагинівської об`єднаної територіальної громади Синельниківського району Дніпропетровської області.
28. Листом від 01.06.2022 № 832/02-22 Синельниківське районне управління ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області повідомило, що вказане управління не є балансоутримувачем захисних споруд та інших споруд, що повинні використовуватись для укриття населення, які розташовані на території населеного пункту, витребування документів з єдиної справи на протирадіаційні укриття здійснюється на підставі судового рішення.
29. Листом від 18.07.2022 № 1104/03-22 Синельниківське районне управління ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області повідомило, що на території Брагинівської СПТ перебуває 5 ЗС ЦЗ, у тому числі ПРУ № 15541 - стан «обмежено готове». Огляд щодо оцінки стану готовності проводиться щорічно, технічна інвентаризація по вказаному ПРУ проведена. Згідно пунктом 23 Постанови КМУ від 10.03.2017 № 138 державна служба надзвичайних ситуацій веде електронний облік захисних споруд.
30. Листом від 23.08.2022 № 795/0/134-22 Управління цивільного захисту Дніпропетровської ОДА повідомило, що відповідно до пункту 23 Порядку створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку за результатами проведеної звірки у 2021 році спільно з ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області захисна споруда № 15541 включена до електронного обліку.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
31. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2022, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11.04.2023, у задоволенні позову відмовлено повністю.
31.1. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що прокурор, звернувшись із цим позовом визначив одним із позивачів ГУ ДСНС у Дніпропетровській області та заявив позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача та просить зобов`язати відповідача вжити заходів щодо приведення в належний технічний стан та готовність до укриття населення захисної споруди. Про відсутність органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах прокурор не заявляв.
31.2. З аналізу повноважень Державної служби України з надзвичайних ситуацій, як центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, та її територіальних органів, визначених Кодексом цивільного захисту України (з урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування повноважень між центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері цивільного захисту, та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту» від 21.04.2021 № 2228-IX) та Положенням про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 № 1052, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про відсутність у ГУ ДСНС у Дніпропетровській області права на звернення до адміністративного суду із таким позовом. 
31.3. Наголосивши на тому, що стаття 19 Конституції України зобов`язує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а стаття 46 КАС України визначає, що юридичні особи можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду надано суб`єкту владних повноважень законом, суди обох інстанцій виснували, що у цьому спорі відсутній як суб`єкт владних повноважень, який би за законом мав право звернутись до суду із цим позовом до відповідача із заявленими позовними вимогами, так і можливість за законом заявлення в судовому порядку таких вимог до відповідача.
31.4. На підставі наведеного суди попередніх інстанцій резюмували, що звернення до суду з позовом особи, якій не належить право вимоги (неналежний позивач), є підставою для відмови у задоволенні такого позову, а відсутність підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави може мати наслідком відмову у задоволенні позову, якщо до відкриття провадження у справі суд не застосував положення пункту 7 частини четвертої статті 169 КАС України щодо повернення такої позовної заяви.
31.5. Поряд із цим, суд першої інстанції, зауважив, що Олександропільський НВК передано у комунальну власність громади в особі Брагинівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області 31.12.2020, якою, починаючи з 01.01.2021, розпочате фінансове утримання навчального закладу саме Брагинівською сільскою радою. Так, власник (Брагинівська сільська рада Синельниківського району Дніпропетровської області) здійснює виділення коштів та фінансовий контроль, а орган управління (Відділ гуманітарної політики Брагинівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області) створює необхідні умови для матеріального забезпечення та організації діяльності навчального закладу. На вказане прокуратура уваги не звернула, та залучила у якості позивача у справі - Брагинівську сільську раду Синельниківського району Дніпропетровської області.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух в касаційній інстанції
32. Не погодившись із означеними судовими рішеннями, заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури звернувся до Верховного Суду (далі - Суд) із касаційною скаргою, де просив рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2022 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 11.04.2023 скасувати, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов прокурора в повному обсязі.
32.1. Ця касаційна скарга подана з підстав, визначених визначений пунктами 1 та 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
32.2. На обґрунтування підстав касаційного оскарження за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України прокурор посилався на те, що суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосували норми права без урахування висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах, а саме: норми частини третьої статті 23 Закону № 1697-VII, частин 4,5 статті 53 КАС України, а також статті 18, 64, 66, 68 Кодексу цивільного захисту України без урахування висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 15.05.2019 у справі № 820/4717/16, застосованого Верховним Судом у постановах від 25.07.2019 у справі № 820/5164/15, від 09.08.2019 у справі № 520/2796/19, відповідно до якого у ДСНС наявне повноваження бути позивачем у справах щодо зобов`язання балансоутримувачів привести захисну споруду цивільного захисту у належний стан, придатний для використання за цільовим призначенням, а також без урахування висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постановах від 30.01.2019 у справі № 826/2793/18 та від 06.02.2019 у справі №810/3046/17 та від 13.02.2019 у справі № 810/2763/17, застосованого Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду, зокрема у постановах від 24.10.2019 у справі №810/3165/18, від 03.12.2019 у справі № 810/3164/18 та від 13.12.2019 у справі №810/3160/18, від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17, від 25.02.2021 у справі №912/9/20, відповідно до яких центральний орган виконавчої влади з урахуванням публічного інтересу наділений правом звертатися до суду з метою реалізації своїх повноважень, а положеннями нормативно-правових актів, які стосуються діяльності центральних органів виконавчої влади, не можуть бути визначені конкретні предмети і підстави позовів, з якими уповноважений орган має право звернутися до суду, оскільки зазначене було б неправомірним обмеженням повноважень такого органу у визначенні способу захисту та забезпечення здійснення судового захисту інтересів держави.
32.3. На обґрунтування підстав касаційного оскарження за підпунктом «а» (касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики) та підпунктом «в» (справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу) пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України в сукупності з пунктом 3 частини четвертої статті 328 цього ж Кодексу, посилався у касаційній скарзі на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування статей 1, 8, 13 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», пункту 5 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/202 «Про введення воєнного стану в Україні», статті 17-1 Кодексу цивільного захисту України (у редакції станом на 29.10.2022).
32.4. У цьому зв`язку касатор наголосив, що судом апеляційної інстанції не враховано суспільний контекст на момент розгляду цієї справи, а також правове регулювання спірних правовідносин, а саме те, що на даний час на всій території України діє особливий період, під час якого органи державної влади мають діяти в рамках власних повноважень, але з урахуванням вимог та задач воєнного часу, спрямовуючи всі зусилля на захист життя та здоров`я населення від невмотивованої та неспровокованої агресії російської федерації, яка систематично здійснює ракетні обстріли території Дніпропетровської області, а також щодо зміни законодавчої норми, а саме пункту 48 частини другої статті 17-1 Кодексу цивільного захисту України (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 06.10.2022 № 2655-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перших кроків дерегуляції бізнесу шляхом страхування цивільної відповідальності» (далі - Закон № 2655-ІХ), що набрав чинності 29.10.2022), який визначає повноваження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, щодо звернення до адміністративного суду, не визначено вичерпного переліку конкретних предметів і підстав позовів, з якими цей орган має право звернутися до суду, що дає підстави органам Державної служби України з надзвичайних ситуацій звертатися до суду з будь-яким позовом в межах повноважень, визначених законом.
33. Ухвалою Суду від 05.06.2023 після залишення касаційної скарги без руху визнано поважними підстави пропуску заступником керівника Дніпропетровської обласної прокуратури строку на касаційне оскарження рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2022 та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 11.04.2023, поновлено пропущений з поважних причин процесуальний строк та відкрито касаційне провадження за цією касаційною скаргою. 
34. Ухвалу про відкриття касаційного провадження Брагинівська сільська рада Синельниківського району Дніпропетровської області отримала 22.06.2023, Відділ гуманітарної політики Брагинівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області - 13.06.2023, Олександропільська гімназія Брагинівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області - 13.06.2023, що підтверджується наявними в справі зворотними рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, а згідно з довідкою про доставку електронного листа вказана ухвала доставлена до електронного кабінету ГУ ДСНС у Дніпропетровській області 05.05.2023 о 19.44. Правом подати письмові відзиви чи пояснення вказані учасники справи не скористалися, що відповідно до частини четвертої статті 338 КАС України не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанції в касаційному порядку.
35. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О. від 04.03.2025, закінчено підготовчі дії та призначено зазначену касаційну скаргу до розгляду у порядку письмового провадження без виклику учасників справи у відповідності до вимог статей 340 та 345 КАС України.
Висновки Верховного Суду, оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи
36. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Водночас згідно із частиною другою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
37. За приписами частини третьої статті 341 КАС України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
38. Спірним питанням на стадії касаційного провадження у цій справі є наявність або відсутність у керівника Першотравенської окружної прокуратури Дніпропетровської області права звернення до суду в інтересах держави в особі ГУ ДСНС у Дніпропетровській області із позовом до Олександропільської гімназії Брагинівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області про зобов`язання вчинити дії, зокрема шляхом приведення у стан готовності захисної споруди з метою використання її за призначенням.
39. Надаючи оцінку оскаржуваним судовим рішенням у межах доводів касаційної інстанції за правилами статті 341 КАС України, Верховний Суд виходить із такого.
40. Відповідно до частини першої статті 46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.
41. Згідно з частинами другою статті 46 КАС України позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень.
Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом (частина четверта статті 46 КАС України).
42. Частинами третьою-п`ятою статті 53 КАС України визначено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. 
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.
У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.
43. Правовий статус прокурора визначено Конституцією України та Законом України «Про прокуратуру».
44. Законом України від 02.06.2016 № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», який набрав чинності 30.09.2016, до Конституції України внесені зміни, а саме Конституцію доповнено статтею 131-1, пункт 3 частини першої якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. 
45. Стаття 131-1 Конституції України вказує зокрема на те, що за новим українським конституційним правопорядком прокуратуру як інститут, що виконує функцію кримінального переслідування, структурно вмонтовано в загальну систему правосуддя та змінено характер її діяльності з загального нагляду на основну функцію кримінального обвинувачення.
46. Положення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII (у редакції, чинній на момент звернення прокурора із цим позовом до суду, далі - Закон № 1697-VII), відповідно до частини першої статті 23 якого представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.
47. Відповідно до частини першої статті 23 Закону № 1697-VII представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.
48. Згідно з частиною третьою статті 23 Закону № 1697-VII прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.
49. Частиною четвертою статті 23 Закону № 1697-VII визначено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.
Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.
Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.
50. Після відкриття провадження у цій справі Верховний Суд вже викладав висновки щодо застосування норм статті 23 Закону № 1697-VII та статті 53 КАС України стосовно права прокурора на звернення до суду в інтересах держави у контексті необхідності врахування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 820/4717/16 у подібних правовідносинах, зокрема у постановах від 23.01.2025 у справі № 520/16197/23, від 24.01.2025 у справах № 520/30126/23 та № 520/13228/23, № 400/9970/23, від 30.01.2025 у справі №420/22304/23, від 31.01.2025 № 320/3128/23, від 06.02.2025 у справі № 160/18617/23, від 03.03.2025 у справі № 260/4199/22, від 20.03.2025 у справі № 520/16196/23, від 02.04.2025 у справі № 160/17789/22, від 05.06.2025 у справі № 520/16180/23, від 31.03.2025 у справі № 320/789/23 та багатьох інших. Практика Верховного Суду щодо застосування вказаних норм права у подібних правовідносинах є сталою та послідовною, а висновки, наведені у вищевказаних справах, є релевантними до обставин цієї справи. Колегія суддів не бачить підстав для відступу від цих висновків, уважає їх застосовними до обставин цієї справи і надалі зауважує таке.
51. Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що прокурор, з метою реалізації встановлених для цього органу конституційних функцій має право звертатися до адміністративного суду із позовною заявою про захист прав, свобод та інтересів громадянина чи держави, але не на загальних підставах, а тільки тоді, коли для цього існують виняткові умови та в порядку визначеному законом.
52. Із змісту частини третьої статті 23 Закону № 1697-VII випливає, що однією з умов виникнення у прокурора права на звернення до суду в інтересах держави є наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а іншою - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.
53. У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту інтересів держави або здійснює їх неналежно.
54. Таке «не здійснення захисту» полягає в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень: він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
55. Водночас «здійснення захисту неналежним чином» полягає в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
56. Проте «неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їхнього захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
57. У другому випадку законодавчо обумовлено, що має бути відсутнім орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.
58. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі №1-1/99, «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
59. Проте у кожному випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.
60. Представництво інтересів держави прокурором в суді не повинно мати на меті підміну суб`єкта виконання владних управлінських функцій, а спонукати до виконання у разі неналежного виконання таких функцій суб`єктом владних повноважень, якого представлятиме прокурор в суді.
61. Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.
62. Отже, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень у належний спосіб, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону, не здійснює захисту або робить це неналежно, або такий орган взагалі відсутній.
63. Враховуючи викладене, з урахуванням завдань та функцій прокуратури у правовій державі та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, підстави та порядок звернення прокурора до адміністративного суду в порядку його представництва інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено та окремо від реалізації права на звернення до суду самого суб`єкта владних повноважень.
64. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 19.07.2018 у справі №822/1169/17, від 13.05.2021 у справі № 806/1001/17 та Великою Палатою Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 826/13768/16, від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.
65. У справі, що розглядається, керівник Першотравенської окружної прокуратури Дніпропетровської області звернувся до окружного адміністративного суду з позовом в інтересах держави в особі ГУ ДСНС у Дніпропетровській області, який є територіальним органом ДСНС, уповноваженим на забезпечення реалізації державної політики у сферах цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки. 
66. З матеріалів справи вбачається, що звернення Першотравенської окружної прокуратури Дніпропетровської області до суду з цим позовом обґрунтовано бездіяльністю ГУ ДСНС у Дніпропетровській області, яка полягає у невжитті уповноваженим органом належних заходів щодо зобов`язання балансоутримувача привести захисну споруду у стан готовності до використання.
67. У позовній заяві прокурор зазначив, що ГУ ДСНС у Дніпропетровській області, як спеціально уповноважений державою орган, який мав би бути позивачем у цій справі, знаючи про тривале ігнорування балансоутримувачем вимог щодо протирадіаційного укриття № 15541 у відповідність до вимог наказу МВС України №579, відповідних заходів не вживає, тобто не виконує своїх функцій та, відповідно, не здійснює захисту інтересів держави, а тому з вказаним позовом звертається саме прокурор в інтересах ГУ ДСНС у Дніпропетровській області як позивача у цій справі, щоб інтереси держави, які полягають у забезпеченні належного цивільного захисту населення в умовах воєнного стану, не залишилися незахищеними.
68. У контексті наведеного першочергового значення набуває питання, чи наділено ГУ ДСНС у Дніпропетровській області належним обсягом компетенції, що дозволяє йому набути статусу позивача у цій справі.
69. Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
70. Принцип законності вимагає, щоб органи державної влади мали дозвіл на вчинення певних дій та в наступному діяли виключно в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України.
71. Таким чином, участь органів державної влади в судовому процесі пов`язана саме з їх компетенцією в здійсненні їх повноважень.
72. Відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, пожеж та інших небезпечних подій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, та визначає повноваження Кабінету Міністрів України, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, органів державної влади, що не входять до системи центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування регулюються Кодексом цивільного захисту України від 02.10.2012 № 5403-VI (у редакції, чинній на момент звернення до суду із цим позовом, далі - КЦЗ України).
73. Статтею 17-1 КЦЗ України визначені повноваження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, яким є Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) (пункт 1 Положення про Державну службу з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 № 1052, у редакції, чинній на момент звернення до суду із цим позовом), який здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи (пункт 7 цього ж Положення, частина 3 статті 17-1 КЦЗ України).
74. Згідно з частиною другою статті 17-1 КЦЗ України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, серед іншого:
здійснює державний нагляд (контроль) у сфері пожежної та техногенної безпеки щодо виявлення та запобігання порушенню вимог законодавства органами та суб`єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, іншими юридичними особами;
звертається до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства з питань пожежної та техногенної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, у разі якщо такі порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей;
перевіряє стан дотримання вимог законодавства у сфері цивільного захисту та складає відповідні акти;
подає Раді міністрів Автономної Республіки Крим, центральним та місцевим органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування інформацію про юридичних та фізичних осіб, винних у порушенні вимог законодавства у сфері цивільного захисту.
75. Статтею 18 КЦЗ України визначені повноваження інших центральних органів виконавчої влади у сфері цивільного захисту, до яких віднесено Міністерство внутрішніх справ України (МВС), яке є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики, зокрема, у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності (пункт 1 Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 № 878, у редакції, чинній на момент звернення до суду із цим позовом).
76. Згідно з частиною першою статті 18 КЦЗ України до повноважень інших центральних органів виконавчої влади у сфері цивільного захисту належить, серед іншого:
забезпечення цивільного захисту у сфері суспільного життя, в якій реалізує державну політику відповідний орган виконавчої влади;
здійснення заходів щодо захисту населення і територій під час надзвичайних ситуацій;
визначення за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, місцевими державними адміністраціями та органами місцевого самоврядування загальної потреби у захисних спорудах цивільного захисту для суб`єктів господарювання, що належать до сфери їх управління;
організація здійснення заходів щодо створення, утримання та використання фонду захисних споруд цивільного захисту суб`єктів господарювання, що належать до сфери їх управління;
організація обліку фонду захисних споруд цивільного захисту суб`єктів господарювання, що належать до сфери їх управління, та захисних споруд цивільного захисту державної власності, що перебувають на балансі суб`єктів господарювання приватної форми власності;
організація проведення технічної інвентаризації фонду захисних споруд цивільного захисту суб`єктів господарювання, що належать до сфери їх управління.
виключення за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, сховищ та протирадіаційних укриттів з фонду захисних споруд цивільного захисту.
77. Частиною першою статті 19 КЦЗ України визначені повноваження Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій у сфері цивільного захисту, до яких, крім іншого, віднесено:
забезпечення цивільного захисту на відповідній території;
взаємодія з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, щодо виконання завдань цивільного захисту;
організація виконання вимог законодавства щодо створення, використання, утримання та реконструкції фонду захисних споруд цивільного захисту;
визначення потреби фонду захисних споруд цивільного захисту;
планування та організація роботи з дообладнання або спорудження в особливий період підвальних та інших заглиблених приміщень для укриття населення;
прийняття рішень про подальше використання захисних споруд цивільного захисту державної та комунальної власності;
організація обліку фонду захисних споруд цивільного захисту;
здійснення контролю за утриманням та станом готовності захисних споруд цивільного захисту;
організація проведення технічної інвентаризації захисних споруд цивільного захисту, виключення їх за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, з фонду таких споруд.
78. Частиною першою статті 19 КЦЗ України визначені повноваження органів місцевого самоврядування у сфері цивільного захисту до яких, крім іншого, віднесено:
забезпечення цивільного захисту на відповідній території;
взаємодія з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, щодо виконання завдань цивільного захисту;
організація виконання вимог законодавства щодо створення, використання, утримання та реконструкції фонду захисних споруд цивільного захисту;
планування та організація роботи з дообладнання або спорудження в особливий період підвальних та інших заглиблених приміщень для укриття населення;
прийняття рішень про подальше використання захисних споруд цивільного захисту державної та комунальної власності у разі банкрутства (ліквідації) суб`єкта господарювання, на балансі якого вона перебуває, та безхазяйних захисних споруд;
організація обліку фонду захисних споруд цивільного захисту;
здійснення контролю за утриманням та станом готовності захисних споруд цивільного захисту;
організація проведення технічної інвентаризації захисних споруд цивільного захисту, виключення їх за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, з фонду захисних споруд цивільного захисту.
79. До завдань і обов`язків суб`єктів господарювання у сфері цивільного захисту частиною першою статті 20 КЦЗ України віднесено, зокрема:
забезпечення виконання заходів у сфері цивільного захисту на об`єктах суб`єкта господарювання;
забезпечення дотримання вимог законодавства щодо створення, зберігання, утримання, використання та реконструкції захисних споруд цивільного захисту;
здійснення обліку захисних споруд цивільного захисту, які перебувають на балансі (утриманні).
80. Отже КЗС України передбачено функціонування єдиної державної системи цивільного захисту, яка, за визначенням Положення про єдину державну систему цивільного захисту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.01.2014 № 11, є сукупністю органів управління, сил і засобів центральних та місцевих органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, виконавчих органів рад, підприємств, установ та організацій, що забезпечують реалізацію державної політики у сфері цивільного захисту.
81. Відповідно до частини восьмої статті 32 Кодексу цивільного захисту України утримання захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням здійснюється їх власниками, користувачами, юридичними особами, на балансі яких вони перебувають (у тому числі споруд, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації), за рахунок власних коштів.
82. Контроль за створенням фонду захисних споруд цивільного захисту, готовністю його об`єктів до використання за призначенням забезпечує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, та його територіальні органи спільно з місцевими державними адміністраціями та органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом (частина п`ятнадцята статті 32 Кодексу цивільного захисту України).
83. Згідно з пунктом 3 «Порядку створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 №138, балансоутримувачі захисних споруд - власники, користувачі, юридичні особи, на балансі яких перебувають захисні споруди (у тому числі споруди, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації)
84. Утримання фонду захисних споруд у готовності до використання за призначенням здійснюється їх балансоутримувачами (пункт 9 Порядку № 138).
85. Здійснення контролю за готовністю захисних споруд цивільного захисту до використання за призначенням забезпечує ДСНС разом з відповідними центральними органами виконавчої влади, місцевими держадміністраціями та органами місцевого самоврядування відповідно до вимог законодавства (пункт 12 Порядку №138).
86. Частиною першою статті 47 КЦЗ України передбачено, що державний нагляд (контроль) з питань цивільного захисту здійснюється за додержанням та виконанням вимог законодавства у сферах техногенної та пожежної безпеки, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій природного і техногенного характеру, за діяльністю аварійно-рятувальних служб, а також у сфері промислової безпеки та гірничого нагляду, поводження з радіоактивними відходами відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», цього Кодексу та інших законодавчих актів.
87. Пунктом 48 частини другої статті 17-1 КЦЗ України в редакції Закону України від 06.10.2022 № 2655-ІХ встановлено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, звертається до адміністративного суду щодо допущення уповноважених осіб до проведення планових або позапланових перевірок (у разі їх недопущення з інших, ніж передбачені Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»), а також щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства з питань пожежної та техногенної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, у разі якщо такі порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей, з інших підстав, визначених законом.
88. На відміну від попередньої редакції КЦЗ України, якою було передбачено право ДСНС, як суб`єкта владних повноважень при застосуванні своєї компетенції на звернення до суду виключно з позовами про застосування заходів реагування, у новій редакції законодавець розширив перелік випадків, за яких ДСНС має право на звернення до суду.
89. Зокрема, у пункті 48 частини другої статті 17-1 КЦЗ України вжито формулювання «з інших підстав, визначених законом».
90. За змістом доводів касатора, саме із цим формулюванням прокурор пов`язує свій ключовий аргумент щодо наявності у ДСНС, як центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, права на звернення до суду з вимогами про зобов`язання балансоутримувача вжити заходи щодо приведення в належний технічний стан захисної споруди цивільного захисту.
91. Водночас Верховний Суд вважає такі доводи скаржника помилковими, оскільки ДСНС, як суб`єкт владних повноважень, при застосуванні своєї компетенції, має право на звернення до суду виключно з підстав, визначених законом (пункт 5 частини п`ятої статті 46 КАС України).
92. Натомість, ні положеннями Кодексу цивільного захисту України, ні іншими законами України не встановлено додаткових підстав для звернення Державної служби України з надзвичайних ситуацій до адміністративного суду з питань щодо належного виконання нею своїх повноважень, окрім тих, які визначені законом.
93. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 24.01.2025 у справі №400/9970/23 та від 06.02.2025 у справах № 160/18617/23, № 320/11439/22 та інших.
94. Крім того, у постанові від 23.01.2025 у справі № 520/16197/23, Верховний Суд, аналізуючи положення пункту 48 частини другої статті 17-1 КЦЗ України в редакції Закону України від 06.10.2022 № 2655-ІХ, підкреслив, що коло правовідносин, у яких територіальний орган ДСНС може бути позивачем, хоча і розширилось, тобто перестало бути виключним, проте потребує чіткої кореляції із положенням закону, який би передбачив відповідний випадок, за якого ДСНС може подати до суду позовну заяву. Іншими словами, у чинній редакції пункту 48 частини другої статті 17-1 Кодексу цивільного захисту України окреслена прив`язка правової підстави звернення до суду із нормою закону, і лише за її наявності ДСНС може набути статусу позивача.
95. Проаналізувавши чинне законодавство щодо обсягу повноважень ДСНС, Верховний Суд у зазначеній постанові дійшов висновку, що законодавець у відповідних профільних нормативно-правових актах не наділив ДСНС правом на звернення до суду із позовом щодо приведення у стан готовності захисних споруд та відповідно правом на оскарження бездіяльності балансоутримувачів щодо допущеного неналежного стану таких захисних споруд.
97. З огляду на викладене, Державна служба України з надзвичайних ситуацій та її територіальні органи не наділені повноваженнями щодо звернення до адміністративного суду з позовними вимогами про зобов`язання щодо приведення в належний технічний стан та готовність до укриття населення захисних споруд цивільного захисту у якості позивача.
98. Отже, на підставі викладеного суд касаційної інстанції констатує, що оскільки законодавчими положеннями не передбачено право ГУ ДСНС у Дніпропетровській області на звернення до суду із заявленими позовними вимогами, цей орган не може бути позивачем у цій справі.
99. З огляду на викладене прокурор у позовній заяві визначив орган, в особі якого він звернувся до суду та захищає інтереси держави, який не має самостійного права на звернення із цим позовом, тобто не може набути статусу позивача.
100. Не змінює цього факту і та обставина, що реалізація контролюючих функцій органами ГУ ДСНС у Дніпропетровській області фактично була обмежена проведенням перевірок (постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 №303).
101. Посилання скаржника на те, що судом апеляційної інстанції не враховано правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 15.05.2019 у справі № 820/4717/16 за позовом керівника Харківської місцевої прокуратури № 5 в інтересах держави в особі ГУ ДСУНС у Харківській області про зобов`язання відповідача привести захисну споруду цивільного захисту (сховище) у належний стан, придатний для використання за цільовим призначенням (готовність до укриття населення) Суд вважає помилковим, з огляду на таке.
102. По-перше, як слідує з ухвали Верховного Суду від 29.11.2018 у справі №820/4717/16 та постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у цій же справі, на яку посилається скаржник, вказаний спір був переданий на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини шостої статті 346 КАС України - через оскарження судового рішення з підстав порушення правил предметної підсудності.
103. Велика Палата Верховного Суду, розглянувши справу погодилася з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
104. По-друге, Велика Палата Верховного Суду розглянула касаційну скаргу в межах касаційного оскарження, які не охоплювали спірність підстав звернення прокурора в інтересах держави.
105. По-третє, на момент звернення прокурора з позовом в інтересах держави у справі № 820/4717/16, діяльність органів прокуратури була врегульована розділом VII Конституції України (норми статей 121 - 123, якого передбачали функцію прокуратури нагляду за додержанням і застосуванням законів, та не містили вимоги про виключність випадків, у яких прокурор може звертатися до суду в інтересах держави поза межами кримінального процесу), однак на час подання цього позову розділом VIIІ (стаття 131-1) та статтею 23 Закону №1697-VII, яка відрізняється від діючої редакції цієї статті, на момент звернення прокурора із цим позовом.
106. Також необхідно зазначити, що правова позиція у справі № 820/4717/16 була сформована Великою Палатою Верховного Суду з урахуванням положень статті 67 Кодексу цивільного захисту України, яка на час звернення з цим позовом утратила чинність на підставі Закону України від 21 квітня 2022 року № 2228-IX.
107. Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 02.11.2023 в справі № 260/4199/22 надала відповідь на питання, яке ставить скаржник у касаційній скарзі, а саме, щодо застосовності зроблених нею у справі № 820/4717/16 висновків у контексті права ДСНС на звернення до суду, та буквально зазначила таке:
«Водночас Велика Палата Верховного Суду у справі № 820/4717/16, вказуючи на публічно-правовий характер спору за участю прокурора, який звернувся до суду на реалізацію повноважень щодо захисту інтересів держави, пов`язаного з усуненням порушень законодавства у сфері обороноздатності держави, у тому числі із забезпеченням захисту мирного населення, не вирішувала питання щодо наявності в ДСНС повноважень на самостійне подання до суду відповідного позову, зокрема й у розумінні пункту 48 частини другої статті 17-1 Кодексу цивільного захисту України».
108. Беручи до уваги наведене, а також враховуючи, що фактичні обставини у справі № 820/4717/16 та їх нормативне регулювання є відмінними від цієї справи, колегія суддів вважає, що висновки суду у справі № 820/4717/16 не є релевантними до цієї справи.
109. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 06.02.2025 у справі № 160/18617/23, від 27.02.2025 у справах № 160/22822/23, № 520/25873/23, №160/22822/23, № 260/9749/23 та інших.
110. Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на незастосування судами у цій справі правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 826/2793/18 та від 06.02.2019 у справі № 810/3046/17 та від 13.02.2019 у справі № 810/2763/17, застосованого Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду, зокрема у постановах від 24.10.2019 у справі №810/3165/18, від 03.12.2019 у справі № 810/3164/18 та від 13.12.2019 у справі №810/3160/18, позаяк правовідносини у наведених справах відрізняються від розглядуваної справи. Зокрема, у справах № 826/2793/18, №810/3046/17, №810/2763/17 предмет спору стосувався невиконання товариством рішення Державної авіаційної служби України про припинення будівництва на приаеродромній території та зобов`язання знести самочинне будівництво. У справах № 810/3165/18, №810/3164/18, № 810/3160/18 предмет спору стосувався скасування містобудівних умов та обмежень, оскарження бездіяльності Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції України у Київській області, Відділу містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації щодо відсутності реагування на порушення вимог містобудівного законодавства та зобов`язання скасувати декларацію про початок виконання будівельних робіт.
111. Окрім того, Верховний Суд не приймає посилання скаржника на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 20.09.2018 у справі №924/1237/17, від 25.02.2021 у справі № 912/9/20, оскільки вони були зроблені за інших спірних правовідносин, зокрема, в справах № 924/1237/17 та № 912/9/20 предметом розгляду було визнання недійсними угод, укладених за результатами проведених публічних закупівель.
112. Відтак, доводи заявника касаційної скарги щодо неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, прийняття оскаржуваних судових рішень без урахування висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у зазначених у касаційній скарзі постановах, не знайшли свого підтвердження під час касаційного перегляду судових рішень у цій справі.
113. Підсумовуючи наведене, Суд констатує, що описані обставини, якби були виявлені на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі, дали б підстави для повернення позовної заяви відповідно до пункту 7 частини четвертої статті 169 КАС України. Та якщо ці обставини виявлені на стадії судового розгляду або після ухвалення судового рішення, то процесуальним наслідком відсутності підстав для здійснення представництва інтересів держави є залишення позовної заяви без розгляду (пункт 2 частини першої статті 240 КАС України).
114. Такі наслідки недотримання вимог процесуального закону щодо підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави (вже в умовах воєнного стану) за подібних правовідносин і їх нормативного регулювання, Верховний Суд підтримав, з-поміж інших, у постанові від 29.08.2023 у справах № 160/9125/22, від 03.08.2023 у справі № 260/4120/22, від 21.12.2023 у справі № 400/4238/22, від 02.04.2025 у справі № 160/17789/22, які колегія суддів теж бере до уваги під час розгляду цієї справи.  
115. Відповідно до частини третьої статті 341 КАС України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 4-7 частини третьої статті 353, абзацом другим частини першої статті 354 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
116. Переглянувши оскаржувані судові рішення колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для їх скасування з огляду на те, що відсутність у суб`єкта владних повноважень підстав для звернення до адміністративного суду має наслідком залишення позову без розгляду.
117. З огляду на результат касаційного розгляду, понесені учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 354, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд 

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури задовольнити частково.
2. Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2023 року у справі № 160/16394/22 скасувати.
3. Позовну заяву керівника Першотравенської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах Брагинівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області та Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області до Олександропільської гімназії Брагинівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, відділ гуманітарної політики Брагинівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області про зобов`язання вчинити певні дії залишити без розгляду.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	Л.О. Єресько В.М. Соколов 	
                                                                                           А.Г. Загороднюк