Справа № 734/1880/25 	Головуючий у 1 інстанції Бараненко С. М. 	
Провадження № 33/4823/560/25 	  	
Категорія - ч. 5 ст. 126 КУпАП    	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2025 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді Салая Г.А., 
за участю захисника Селюха А.В. та особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 26 травня 2025 року,

                                      У С Т А Н О В И В :
Цією постановою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу.  
Стягнуто з нього на користь держави 605,60 грн судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 12.04.2025 року, близько 11:41 год. на 98 км автодороги Київ-Чернігів-Нові Яриловичі в с. Кіпті керував транспортним засобом «Вольво», д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом Zasta N-42, д.н.з. НОМЕР_2 , не маючи права керування транспортним засобом, тобто не маючи посвідчення водія відповідної категорії, а саме: СЕ, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху. Зазначене правопорушення ОСОБА_1 вчинено повторно протягом року, що підтверджується постановою ЕНА № 2745856 від 03.08.2024.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та  закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд, у порушення положень як національного, так і міжнародного права, розглянув справу у його відсутність, без належного повідомлення його про день та час розгляду справи, безпідставно пославшись на таке шляхом надіслання «смс-повідомлення», попри те, що він не давав згоди на це. Зазначає, що єдиним доказом належного повідомлення є направлення судової повістки та отримання її адресатом. Відсутність такого вважає порушенням права на захист. Враховуючи, що йому у вину ставиться керування транспортним засобом без такого права повторно протягом року, вказує, що матеріали справи не містять доказів притягнення його до відповідальності раніше.

В судовому засіданні 05.08.2025 ОСОБА_1 підтримав вимоги поданої апеляційної скарги, просив задовольнити її із викладених підстав, просив врахувати, що керував транспортним засобом змушено, оскільки водії з відповідною категорією мобілізовані та проходять військову службу.  Захисник також підтримав апеляційну скаргу та просив врахувати, що ОСОБА_1 діяв вимушено, тобто у стані крайньої необхідності, маючи категорію посвідчення водія С, керував транспортним засобом, на який має бути категорія СЕ, оскільки усі водії мобілізовані, про що надав відповідні документи.

Свідок ОСОБА_2 , допитаний за клопотанням сторони захситу, пояснив суду, що у зв`язку з мобілізацією та звільненям працівників, відсутні водії відповідних категорій на підприємстві, тому ОСОБА_1 був змушений сісти за кермо.

Заслухавши в судовому засіданні апелянта та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з викладених підстав, свідка, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від установленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 полягає у повторному протягом року керуванні транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до ст. 35 КУпАП, повторним визнається вчинення особою протягом року однорідного правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню.

Протоколом про адміністративне правопорушення встановлено факт  керування ОСОБА_1 транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом, тобто не маючи посвідчення водія відповідної категорії СЕ, що є порушенням вимог п. 2.1 «а»  ПДР та факт вчинення правопорушення повторно протягом року.  

Обставини, зазначені у протоколі також узгоджуються із дослідженим судом відеозаписом із нагрудних камер поліцейських, на якому відображені події, які відбувалися 12.04.2025 року за участю водія ОСОБА_1 .    

З переглянутого відеозапису встановлено, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції. Під час спілкування працівника поліції із водієм останній не заперечує відсутність у нього у посвідченні водія категорії СЕ, та обізнаний стосовно винесеної щодо нього постанови за аналогічне правопорушення, тобто не заперечував вчинення правопорушення повторно, пояснюючи це відсутністю працівників та вимушеним ним керуванням транспортним засобом через це. 

Факт скоєння вказаного адміністративного правопорушення також підтверджується довідкою інспектора ВАП УПП в Чернігівській області від 14.04.2025 про те, що водій ОСОБА_1 має посвідчення водія НОМЕР_3 від 26.05.1994 (категорія «В», «С»); копією постанови серії ЕНА № 2745856 від 03.08.2024 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП. 

Таким чином суд першої інстанції цим доказам дав належну оцінку і вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за  ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Апеляційний суд приходить переконання, що в діях ОСОБА_1 наявні кваліфікуючі ознаки: як керування транспортним засобом не маючи посвідчення водія відповідної категорії, так і повторності, а відтак і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП. І посилання сторони захисту про відсутність підтвердження притягнення до адміністративної відповідальності протягом року безпідставні та спростовуються дослідженими судом доказами. 

Доводи сторони захисту про дії у стані крайньої необхідності не спроможні.

Обставинами, які виключають адміністративну відповідальність згідно          ст. 17 КУпАП є дії особи в стані крайньої необхідності, необхідної оборони, або якщо особа перебувала в стані неосудності.

Під крайньою необхідністю законодавець визначив дію, яка хоч і передбачена КУпАП, або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, проте вчинена для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам, і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкоду є менш значною, ніж відвернена.

Твердження про те, що ОСОБА_1 був змушений порушити положення ст. 126 КУпАП, з огляду на його пояснення, надані поліцейським на місці зупинки автомобіля із посиланням на мобілізацію водіїв підприємства з відповідною категорією посвідчення, не підпадає під визначення поняття крайньої необхідності за ст. 18 КУпАП, а тому апеляційні доводи в цій частині є безпідставними.

При цьому судом враховується, що таке правопорушення вчинено ОСОБА_1 повторно протягом року, про перше правопорушення, вчинене 03.08.2024, останній був обізнаний, сплатив штраф та за майже рік після його вчинення водієм не здійснено дій щодо отримання відповідної категорії посвідчення водія, крім того, згідно з даними про мобілізацію, наданими стороною захисту, водії мобілізовані у 2022 році, що підсилює висновки суду про відсутність обставин, які б могли свідчити про крайню необхідність.
Отже, підстав для закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі п. 4 ст. 247 КУпАП суд апеляційної інстанції не вбачає.
  
Відтак, апеляційний суд приходить висновку, що суд І інстанції, у відповідності до ст. 252 КУпАП, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення у межах санкції цієї статті та з урахуванням, відповідно до ст. 33 КУпАП, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Стосовно розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 , то апеляційний суд приходить таких висновків. 

У статті 268 КУпАП відсутня заборона розглядати справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Отже, надіславши повідомлення про день та час розгляду справи шляхом «смс-повідомлення», за відсутності заяв про відкладення розгляду та повідомлення працівниками поліції про місце розгляду справи із зазначенням назви суду, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про можливість розгляду справи по наявним доказам.

Поряд з цим, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Крім того, відсутність ОСОБА_1 при розгляді справи судом першої інстанції не позбавила його можливості скористатися правовою допомогою, ознайомитися з матеріалами справи, подати апеляційну скаргу і надати докази на підтвердження своєї позиції апеляційному суду.

Апеляційним переглядом не встановлено порушень судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. 

За таких обставин, підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,    

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 26 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП – без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.      

Суддя	Г. А. Салай