ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2433/25 Справа № 199/9919/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Спаї В. В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2025 року        Дніпровський апеляційний суд у складі:
       головуючого – судді: Ткаченко І.Ю.,
       суддів: Пищиди М.М., Свистунової О.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу
за заявою Міського комунального закладу культури «Дніпровська школа української культури та мистецтв» ім. Олеся Гончара про поворот виконання рішення суду 
за позовом ОСОБА_1 до Міського комунального закладу культури «Дніпровська школа української культури та мистецтв» ім. Олеся Гончара, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради, про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення працівника від роботи, стягнення заробітної плати за відсторонення та стягнення моральної шкоди
за апеляційною скаргою Міського комунального закладу культури «Дніпровська школа української культури та мистецтв» ім. Олеся Гончара
на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2024 року,

В С Т А Н О В И В: 

       У серпні 2024 року Міський комунальний заклад культури «Дніпровська школа української культури та мистецтв» ім. Олеся Гончара (далі - МКЗК «Дніпровська школа української культури та мистецтв» ім. О.Гончара) звернувся до суду із заявою про поворот виконання рішення суду по справі за позовом ОСОБА_1 до МКЗК «Дніпровська школа української культури та мистецтв» ім. О.Гончара, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради, про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення працівника від роботи, стягнення заробітної плати за відсторонення та стягнення моральної шкоди.
       В обґрунтування якої посилався на те, що рішення Амур-Нижньодніпровського районного суд у м. Дніпропетровська від 27 травня 2022 року, яким частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 було виконано у повному обсязі, та на його виконання позивач отримав грошові кошти в розмірі 51807,96 грн. Втім, 13 вересня 2023 року постановою Верховного Суду рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 травня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 березня 2023 року скасовано в частині вимог про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення середнього заробітку за час відсторонення від роботи та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову, тому просив суд допустити поворот виконання рішення від 27 травня 2022 року та стягнути з ОСОБА_1 51807,96 грн.

       Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2024 року у задоволенні заяви відмовлено. 

       В апеляційній скарзі МКЗК «Дніпровська школа української культури та мистецтв» ім. О.Гончара посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про поворот виконання рішення. 
       Апеляційна скарга мотивована тим, що наявні усі правові підстави для повороту виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 травня 2022 року оскільки після його виконання вказане рішення скасоване та у задоволенні позову відмовлено. Наголошує про те, що позивача було звільнено із займаної посади з 04 березня 2022 року за угодою сторін, що було приховано останнім від суду. 

       03 квітня 2025 року представник позивача Хабло О.Г. надав відзив на апеляційну скаргу в якому зазначаючи про законність та обґрунтованість хвали суду першої інстанції просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказував про те, що поворот виконання рішення у вказаній справі яка виникла з трудових правовідносин не допускається. Крім того, вказував, що в порядку виконання рішення позивачем було отримано 41705,41 грн. Та зазначав, що позивач не повинен був повідомляти суд про факт звільнення. 

       Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
       Згідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
       Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
       Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга МКЗК «Дніпровська школа української культури та мистецтв» ім. О.Гончара підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику.
       Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

       Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

       Відмовляючи у задоволенні заяви про суд першої інстанції виходив з того, що за загальним правилом, при скасуванні рішення у справах про стягнення заробітної плати, поворот виконання рішення не допускається. Та у справі відсутні будь-які докази того, що рішення ухвалено на підставі неправдивих відомостях позивача або поданих ним підроблених документах, тому поворот виконання рішення суду згідно зі ст. 445 ЦПК України у даному випадку не допускається.

       Колегія суддів не може погодитися у повній мірі із висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
       З матеріалів справи вбачається, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано наказ Міського комунального закладу культури «Дніпровська школа української культури та мистецтв» імені Олеся Гончара від 08 листопада 2021 року № 52 про відсторонення ОСОБА_1 від роботи. Стягнуто з Міського комунального закладу культури «Дніпровська школа української культури та мистецтв» імені Олеся Гончара на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у сумі 51807,96 грн. В решті вимог позову відмовлено.
       Постановою Дніпровського апеляційного суду від 16 березня 2023 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2022 року залишено без змін. 
       Постановою Верховного Суду від 13 вересня 2023 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 березня 2023 року скасовано в частині вимог про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення середнього заробітку за час відсторонення від роботи та ухвалено в цій частині нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_1 до МКП «Дніпровська школа української культури та мистецтв» ім. О.Гончара, третя особа – Департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради, про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення середнього заробітку за час відсторонення від роботи відмовлено.
       Конституційний суд України у своєму рішенні від 02 листопада 2011 року №13-рп/2011 зазначив, що поворот виконання рішення це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.
       Поворот виконання - це спосіб захисту прав боржника, який полягає у поверненні йому стягувачем всього одержаного за скасованим рішенням. Поворот виконання можливий, у разі якщо: а) позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти; б) виконане рішення скасовано судом чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі. Застосовуючи поворот виконання рішення суду, суд повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.
       Враховуючи зазначене, положення статті 444 ЦПК України про поворот виконання рішення необхідно розглядати як повернення (виконання) особою, на користь якої відбулось виконання у подальшому скасованого (зміненого) рішення, всього, що було на її користь виконано, тій особі, якою було здійснено таке виконання.
       Застосовуючи поворот виконання рішення суду, суд повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнуте з нього за скасованим рішенням суду.
       Відповідно до статті 239 КЗпП України, у разі скасування виконаних судових рішень про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання допускається лише тоді, коли скасоване рішення ґрунтувалося на повідомлених позивачем неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах.
       Зазначене узгоджується зі змістом частини другої статті 445 ЦПК України, згідно з якою у справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача.
       Аналогічне твердження висловлено Верховним Судом у постанові від 25 жовтня 2021 року у справі № 607/3393/18.
       Верховним Судом зауважено те, що згідно зі статтею 239 КЗпП України у разі скасування виконаних судових рішень про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання допускається лише тоді, коли скасоване рішення ґрунтувалося на повідомлених позивачем неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах.
       Отже, чинне законодавство не допускає повороту виконання рішення суду у разі скасування виконаних судових рішень про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин. Для цієї категорії справ не має значення, в якому порядку ухвалене те рішення, яким було скасовано інше виконане рішення.
       В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України).
       За юридичною позицією Конституційного Суду України верховенство права - це панування права в суспільстві; верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо; всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права; у сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення (підпункт 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004).
       При цьому колегія суддів враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, в рішенні від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та №37943/06), де Суд зазначив, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним.
       Як також наголосив Європейський суд з прав людини в рішення від 26 червня 2014 року у справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви №68385/10 та №71378/10), перша і найбільш важлива вимога статті 1 Першого Протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання органів влади у право мирно володіти своїм майном має бути законним і переслідувати законну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання має бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, має бути досягнуто «справедливого співвідношення» між інтересами суспільства і вимогами щодо захисту прав людини.
       Колегією суддів із матеріалів справи встановлено, що позивач у грудні 2021 року звернувся до суду з вимогами про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення середнього заробітку за час відсторонення від роботи, відшкодування моральної шкоди.
       Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано наказ Міського комунального закладу культури «Дніпровська школа української культури та мистецтв» імені Олеся Гончара від 08 листопада 2021 року № 52 про відсторонення ОСОБА_1 від роботи. Стягнуто з Міського комунального закладу культури «Дніпровська школа української культури та мистецтв» імені Олеся Гончара на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у сумі 51807,96 грн. В решті вимог позову відмовлено.
       Постановою Дніпровського апеляційного суду від 16 березня 2023 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2022 року залишено без змін. 
       Постановою Верховного Суду від 13 вересня 2023 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 березня 2023 року скасовано в частині вимог про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення середнього заробітку за час відсторонення від роботи та ухвалено в цій частині нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_1 до МКП «Дніпровська школа української культури та мистецтв» ім. О.Гончара, третя особа – Департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради, про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення середнього заробітку за час відсторонення від роботи відмовлено.
       26 травня 2023 року Управлінням Державної казначейської служби України в Амур-Нижньодніпровсьому районі м.Дніпра. відповідно до виконавчого листа по справі № 199/9919/21 проведено стягнення на користь ОСОБА_1 на суму 51807,96 грн
       Колегія суддів звертає увагу на те, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2022 року було встановлено що кількість днів вимушеного прогулу за період з 08 листопада 2021 року (з дня відсторонення) по 27 травня 2022 року включно (день ухвалення рішення) складає 138 днів. Та як наслідок стягнуто середню заробітну плату за час вимушеного прогулу 51807,96 грн (375,42 середньоденна заробітна плата позивача х 138 кількість робочих днів).
На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.
       Колегія суддів зауважує на тому, що може бути залишеним без уваги той факт, що з 04 березня 2022 року, тобто до ухвалення рішення, позивача було звільнено за угодою сторін, на підставі заяви позивача про звільнення. 
       Вказаний факт було приховано позивачем та не повідомлено про нього суд до ухвалення рішення. Втім про нього було вказано відповідачем як в апеляційній так і в касаційній скарзі, та його не може бути проігноровано. Факт звільнення визнається і у відзиві на апеляційну скаргу з посланням на те, що у позивача не було обов`язку повідомляти про даний факт суд. 
       Оскільки кількість днів вимушеного прогулу за період з 08 листопада 2021 року (з дня відсторонення) по 04 березня 2022 року включно (день звільнення) складає 82 дні, то середня заробітна плата у розмірі 30784,44 грн може вважатися такою, що нарахована, та як наслідок стягнута, на законних підставах (375,42 х 82). Оскільки відповідачем на виконання рішення суду було сплачено 51807,96 грн то в порядку повороту рішення із ОСОБА_1 слід стягнути 21023,52 грн, що є сумою нарахованою після того як ним написано заяву про звільнення за угодою сторін та яка стягнута у зв`язку із тим, що позивач не повідомив про факт свого звільнення до ухвалення рішення за його позовом.

       Зважаючи на вказане, судом першої інстанції помилково відмовлено у задоволенні заяви, у зв`язку з чим ухвала підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви та грошових коштів у розмірі 21023,52 грн в порядку повороту виконання рішення.

       Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України,

У Х В А Л И В: 

       Апеляційну скаргу Міського комунального закладу культури «Дніпровська школа української культури та мистецтв» ім. Олеся Гончара - задовольнити частково.

       Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2024 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.
        Заяву Міського комунального закладу культури «Дніпровська школа української культури та мистецтв» ім. Олеся Гончара про поворот виконання рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Міського комунального закладу культури «Дніпровська школа української культури та мистецтв» ім. Олеся Гончара, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради, про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення працівника від роботи, стягнення заробітної плати за відсторонення та стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.
       Допустити поворот виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суд у м. Дніпропетровська від 27 травня 2022 року по справі №199/9919/21 за позовом ОСОБА_1 до Міського комунального закладу культури «Дніпровська школа української культури та мистецтв» ім. Олеся Гончара, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради, про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення працівника від роботи, стягнення заробітної плати за відсторонення та стягнення моральної шкоди. 
       У порядку повороту виконання рішення, у справі № 199/9919/21 за позовом ОСОБА_1 до Міського комунального закладу культури «Дніпровська школа української культури та мистецтв» ім. Олеся Гончара, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради, про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення працівника від роботи, стягнення заробітної плати за відсторонення та стягнення моральної шкоди, стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Міського комунального закладу культури «Дніпровська школа української культури та мистецтв» ім. Олеся Гончара (ЄДРПОУ 02215880) грошові кошти у розмірі 21023,52 грн.

       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню не підлягає.

       Повний текст постанови складено 19 червня 2025 року.

       Судді: