ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

29 липня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/7566/25	
(суддя Калугіна Н.Є., м. Дніпро)
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чередниченка В.Є. (доповідач),
                               суддів:  Шальєвої В.А., Іванова С.М.,     
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою  Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року у справі №160/7566/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області,  Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 12 березня 2025 року звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі – відповідач-1),  Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі – відповідач-2), згідно з яким, з урахуванням уточнень, просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відмову в призначенні пенсії № 047150030559 від 28 лютого 2025 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди проходження військової служби з 09.12.2016 року по 24.01.2017 рік; з 10.02.2017 року по 04.04.2017 рік; з 14.04.2017 року по 21.04.2017 рік; з 24.04.2017 року по 02.06.2017 рік; з 23.01.2018 року по 28.04.2018 рік, з 18.05.2018 року по 30.06.2018 рік; з 16.07.2018 року по 18.08.2018 рік; з 23.02.2019 року по 14.05.2019 рік, з 18.10.2022 року по 28.11.2022 рік; з 07.12.2022 року по 05.02.2023 рік; з 01.04.2023 року по 06.02.2024 рік; з 23.02.2024 року по 19.03.2024 рік; з 29.04.2024 року по 30.06.2024 рік; з 13.07.2024 року по 08 січня 2025 року,     в кратному розмірі - один місяць служби за три місяці;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 21.02.2025 року.           
Позовна заява фактично обґрунтована тим, що відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні пільгової пенсії з підстав відсутності необхідного пільгового стажу.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року позов задоволено частково.
Суд, визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відмову в призначенні пенсії № 047150030559 від 28 лютого 2025 року.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області  зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди проходження військової служби з 09.12.2016 року по 24.01.2017 рік; з 10.02.2017 року по 04.04.2017 рік; з 14.04.2017 року по 21.04.2017 рік; з 24.04.2017 року по 02.06.2017 рік; з 23.01.2018 року по 28.04.2018 рік, з 18.05.2018 року по 30.06.2018 рік; з 16.07.2018 року по 18.08.2018 рік; з 23.02.2019 року по 14.05.2019 рік, з 18.10.2022 року по 28.11.2022 рік; з 07.12.2022 року по 05.02.2023 рік; з 01.04.2023 року по 06.02.2024 рік; з 23.02.2024 року по 19.03.2024 рік; з 29.04.2024 року по 30.06.2024 рік; з 13.07.2024 року по 08 січня 2025 року,     в кратному розмірі - один місяць служби за три місяці.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 21.02.2025 року.
У задоволенні іншої частини позову відмовив.
Рішення суду мотивовано тим, що період проходження військової служби позивача почався під час перебування останнього на посаді нагрівальника металу, що передбачено ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 №202, тобто військовій службі позивача у вищенаведений період передувала робота, яка дає право на пенсію на пільгових умовах. При цьому, суд враховуючи правовий висновок у подібних правовідносинах викладений Верховним Судом у постанові від 05 червня 2018 року в адміністративній справі № 348/347/17 та постанові від 30 липня 2019 року в адміністративній справі № 346/1454/17 зробив висновок про те, що зарахування часу проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції, а також у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Луганській, Донецькій та Харківській областях зараховується у трикратному розмірі, незалежно від того, який вид пенсії та за яким законом вона призначається.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржило його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що пільговий стаж роботи позивача становить: за Списком №1 - 22 роки 04 місяці 25 днів; роботи підземних, професій за постановою № 202 (25) - 22 роки 04 місяці 25 днів; робота підземна, провідні професії (20)- 08 років 01 місяць 25 днів, що не дає права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах незалежно від віку згідно частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, позивач, зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
          Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що 21.02.2025 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення дострокової пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.
          Зазначену заяву за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області та рішенням №047150030559 від 28.02.2025 у призначенні пенсії на пільгових умовах відмовлено.
          Як вбачається із тексту вищезазначеного рішення,   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повторно звернувся 21.02.2025 року до управління із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, надавши наступні документи: трудову книжку, довідки, диплом, військовий квиток, свідоцтво про народження дитини, свідоцтво про шлюб, паспорт, код, посвідчення учасника бойових дій.
Аналіз наданих документів показує, що пільговий стаж роботи становить:
- по Списку №1 - 22 роки 04 місяці 27 днів;
- роботи підземні, професії за постановою № 202 (25) 22 роки 04 місяці 25 днів;
- роботи підземні, провідні професії (20)- 08 років 01 місяць 25 днів, що не дає права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах незалежно від віку згідно частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Загальний страховий стаж з урахуванням додаткових років (Список №1) становить 36 років 07 місяців 20 днів.
          Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області вирішено відмовити   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в призначенні дострокової пенсії за віком на пільгових умовах згідно з частиною 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку (а.с.10).
Законність та обґрунтованість вищезазначеного рішення є предметом спору переданого на вирішення суду.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскарженого рішення виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі – Закон №   1058-IV), який набрав чинності  01 січня 2004 року.
Питання призначення пенсій за віком на пільгових умовах регулюється статтею 114 Закону № 1058-IV.
Зокрема, частиною третьою статті 114 Закону №1058-IV встановлено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
Положеннями абзацу 2 частини першої статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХІІ передбачено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. 
За приписами статті 57 Закону України   «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі — Закон № 1788-ХІІ) військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям. 
Аналіз приведених вище норм права дає підстави для висновку, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу та стажу роботи за спеціальністю, а час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період зараховується, зокрема, до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні розпочав діяти особливий період.
Наказом Міністерства оборони України №530 від 14 серпня 2014 року «Про положення про організацію роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2014 року за №1294/2607, відповідно до Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві»   та з метою приведення нормативно-правових актів Міністерства оборони України у відповідність до чинного законодавства, затверджено Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей (далі - Положення №530).
Пунктом 2.3 розділу 2 Положення №530 передбачено, що при обчисленні вислуги років для призначення пенсій (крім пенсій, які призначаються з урахуванням страхового стажу) окремі періоди служби військовослужбовців зараховуються на пільгових умовах (з урахуванням вимог   пунктів 2.4   та   2.5   цього розділу):
1) один місяць служби за три місяці:
участь у бойових діях у воєнний час;
час безперервного перебування на лікуванні в лікувальних закладах унаслідок поранень, контузій, каліцтв або захворювань, одержаних військовослужбовцями у військових частинах, штабах та установах, які входили до складу діючої армії;
час перебування під вартою, час відбуття покарання в місцях позбавлення волі та висилки військовослужбовців, безпідставно притягнутих до кримінальної відповідальності, безпідставно репресованих і надалі реабілітованих;
час виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, - з 26 квітня 1986 року до 01 січня 1988 року;
час виконання обов`язків у складі національного контингенту і національного персоналу відповідно до   Закону України   “Про участь України в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки”;
час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції;
період проходження служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції чи забезпеченні її проведення;
час служби, зазначений у постанові Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року   № 30   “Про пільги щодо обчислення вислуги років військовослужбовцям Збройних Сил України, які брали участь в операціях Миротворчих Сил ООН” (зі змінами);
час проходження служби військовослужбовцями Служби безпеки України, направленими у відрядження до Республіки Ірак з метою забезпечення в умовах посилення терористичних посягань безпеки дипломатичних установ України, їх співробітників та членів їх сімей;
інші періоди, зазначені в   підпункті “а”   пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» (зі змінами);
крім вищезазначених, періоди дійсної військової служби у Збройних Силах СРСР, які підлягають зарахуванню до вислуги років на пенсію на пільгових умовах, наведені в   додатку 2   до цього Положення.
При цьому, 17.07.1992 Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» (далі - Постанова №393).
Відповідно до абз. 1, 6 п.п. «а» п. 3 Постанови №393 (в редакції до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України №119 від 16.02.2022 року) до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за три місяці: участь у бойових діях у воєнний час; час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.
Відповідно до абз. 1, 6 п.п. «а» п. 3 Постанови № 393 (в редакції після внесення змін постановою Кабінету Міністрів України № 119 від 16.02.2022 року) до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за три місяці: участь у бойових діях у воєнний час; час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.
З аналізу вищезазначених норм вбачається, що з 19.02.2022 року (дата набрання законної сили постановою Кабінету Міністрів України №119 від 16.02.2022 року) участь у бойових діях у воєнний час; час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції зараховується військовослужбовцям у кратному розмірі, один місяць служби за три місяці, виключно для визначення розміру пенсії.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 10.05.2017 року (а.с.19).
Довідками Військової частини НОМЕР_3 від 07.02.2025 за №369, від 07.02.2025 за №368, від 08.01.2025 за №54, а також військовим квитком серії НОМЕР_4 , копії яких містяться у матеріалах справи, підтверджується факт проходження ОСОБА_1 військової служби у Військовій частині НОМЕР_3 .
Згідно з довідкою №369 від 07.02.2025 року позивач у період з 09.12.2016 року по 24.01.2017 року, з 10.02.2017 року по 04.04.2017 року, з 14.04.2017 року по 21.04.2017 року, з 24.04.2017 року по 02.06.2017 року, з 23.01.2018 року по 28.04.2018 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції Донецької та Луганської областей (а.с.20).
Згідно з довідкою №368 від 07.02.2025 року позивач у період з 18.05.2018 року по 30.06.2018 року, з 16.07.2018 року по 18.08.2018 року, з 23.02.2019 року по 14.05.2019 року брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів (а.с.21).
Враховуючи те, що позивач у період вказаний у довідках №369 та №368 від 07.02.2025 року брав участь в антитерористичній операції та у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, і період зазначений у цих довідках охоплено до дати набрання законної сили постановою Кабінету Міністрів України №119 від 16.02.2022 року, суд апеляційної інстанції вважає, що такий період підлягає зарахуванню до пільгового стажу ОСОБА_1 відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в кратному розмірі - один місяць служби за три місяці.
Враховуючи те, що відповідачем не правильно розраховано пільговий стаж роботи позивача, колегія суддів зробила висновок про те, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відмову в призначенні пенсії № 047150030559 від 28 лютого 2025 року є протиправним та, як наслідок підлягає скасуванню. 
При цьому, підстав для зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в кратному розмірі - один місяць служби за три місяці, періодів безпосередньої участі у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України зазначених у довідці №54 від 08.01.2025 року не має, оскільки за умовами Постанови КМУ № 393, з 19.02.2022 року  такий період враховується для визначення розміру пенсії, а не для її призначення.
Щодо вимог в частині зобов`язання призначити, нараховувати та виплачувати позивачу пільгову пенсію, колегія суддів зазначає наступне.
За висновками Європейського Суду з прав людини, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року, заява №38722/02).
Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.
Положення Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, що були прийняті 11 березня 1980 року Комітетом Міністрів, передбачають, що під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Відтак, дискреція - це елемент управлінської діяльності, пов`язаний з владними повноваженнями та їх носіями - органами державної влади та органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не слід ототожнювати лише з формалізованими повноваженнями, вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Попри те, що на законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє, у судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.
Тому, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Тому, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує останнього вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні. Натомість, застосування такого способу захисту прав, свобод та інтересів позивача як зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення, є правильним тоді, коли останній розглянув клопотання заявника та прийняв рішення, яким відмовив у його задоволенні.
З наведеного можна зробити висновок, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству і при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.
Якщо ж таким суб`єктом владних повноважень на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт владних повноважень дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати його прийняти рішення з урахуванням оцінки суду.
Зважаючи на те, що розрахунок стажу роботи є виключною дискрецією пенсійного органу та вирішення питання щодо призначення або відмови у призначенні пенсії залежить виключно від такого розрахунку, при цьому суд лише перевіряє правильність такого розрахунку відповідачем, не здійснюючи його самостійно, а тому суд апеляційної інстанції зробив висновок про необхідність зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву позивача від 21.02.2025 року з урахуванням висновків суду зроблених у цій справі.
Враховуючи зазначене, колегія суддів зробила висновок про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови, якою позов слід задовольнити частково.
Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області – задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року у справі №160/7566/25 - скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 047150030559 від 28 лютого 2025 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди участі в антитерористичній операції з 09.12.2016 року по 24.01.2017 року, з 10.02.2017 року по 04.04.2017 року, з 14.04.2017 року по 21.04.2017 року, з 24.04.2017 року по 02.06.2017 року, з 23.01.2018 року по 28.04.2018 року та участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів з 18.05.2018 року по 30.06.2018 року, з 16.07.2018 року по 18.08.2018 року, з 23.02.2019 року по 14.05.2019 року, в кратному розмірі - один місяць служби за три місяці.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.02.2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти рішення з урахуванням висновків суду зроблених у цій справі.
У задоволенні іншої частини позову - відмовити.          
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
                     Повне судове рішення складено 29 липня 2025 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов