ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2025 р. 	Справа № 440/2597/25	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Чалого І.С. ,  Ральченка І.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.05.2025, головуючий суддя І інстанції: Л.М. Петрова, повний текст складено 14.05.25  по справі № 440/2597/25
за позовом                                           ОСОБА_1  
до                                          Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області  
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ
ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просить суд: визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо обмеження понаднормового стажу до 9 років ОСОБА_1 та не здійснення доплати до пенсії за 10 років понаднормового стажу з 06.09.2013 по 30.09.2024, виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (для працюючих осіб); визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області збільшити раніше призначену пенсію ОСОБА_1 на 1 відсоток розміру призначеної пенсії за 27 років понаднормативного страхового стажу, нарахувати та виплатити доплату до пенсії за цей понаднормовий стаж з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність 2361,00 грн; зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату до пенсії за 10 років понаднормового стажу з 06.09.2013 по 30.09.2024, виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (для працюючих осіб); зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату до пенсії за 27 років понаднормового стажу з 01.10.2024 року з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність 2361,00 грн, з урахуванням здійснених доплат до пенсії за 17 років понаднормового стажу, обчислених виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (для працюючих осіб) з 01.10.2024.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.05.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 з 01.10.2024 з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність у розмірі 2361,00 грн відповідно до частини 3 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 01.10.2024 у тому числі доплату за понаднормовий стаж з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність у розмірі 2361,00 грн відповідно до частини 3 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та здійснити виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у сумі 1211,20 грн.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.05.2025 в частині відмови у задоволенні позову та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги:  визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо обмеження позивачу у 2013 році понаднормового стажу з 19 до 9 років та не здійснення перерахунку пенсії та доплати до пенсії за 10 років понаднормового стажу з 06.09.2013 року по 30.09.2024 року, виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (для працюючих осіб), а з 01.10.2024 року з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність у розмірі 2361,00 грн відповідно до частини 3 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок пенсії та виплатити ОСОБА_1 доплату до пенсії за 10 років понаднормового стажу з 06.09.2013 по 30.09.2024, виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (для працюючих осіб), а з 01.10.2024 доплати з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність у розмірі 2361,00 грн відповідно до частини 3 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області 1816,80 грн, сплачених в якості судового збору за подачу апеляційної скарги. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011, яким були внесені зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» набрав чинності 01.10.2011 і не може регламентувати правовідносини з визначення понаднормового стажу, що виникли до 01.10.2011, тому твердження відповідача про те, що для позивача понаднормовим є стаж, набутий понад 35 років трудового стажу, не ґрунтується на законі. Вказує, що діюче пенсійне законодавство України у 2013 році передбачало здійснення перерахунку пенсії за заявою пенсіонера (стаття 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») у двох випадках: набуття двох років стажу після попереднього перерахунку пенсії; набуття двох років стажу після попереднього перерахунку пенсії за віком та отримання вищої заробітної плати, ніж та, на яку було обчислено пенсію. У 2013 році позивач не подавав до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з отриманням протягом двох років після попереднього перерахунку пенсії з урахуванням заробітної плати, вищої, ніж та, на яку було обчислено пенсію, оскільки заробітна плата за цей період часу була меншою від заробітної плати, ніж та, на яку було обчислено пенсію. Звертає увагу, що оскільки позивачу пенсія призначена до 01.10.2011, у 2013 році перерахунок пенсії мав бути здійснений тільки з набуттям двох років стажу після попереднього перерахунку пенсії, тому понаднормовим є стаж, набутий понад 25 років. Зауважує, що суд не надав належної правової оцінки діям відповідача, який у 2013 році протиправно зменшив понаднормовий стаж позивача на 10 років, що суперечить ст.28 Закону №1058-IV, за якою наявний в особи понаднормовий стаж не може бути обмежений. Вважає, що у порушення вимог ст.28 Закону №1058-IV відповідач з 06.09.2013 по 30.09.2024 протиправно не перерахував пенсію та не здійснював доплату до пенсії за 10 років понаднормового стажу, виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (для працюючих осіб).
Також, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.05.2025 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію за віком  відповідно  до  Закону  України  «Про  загальнообов`язкове  державне  пенсійне страхування», призначену з 12.07.2007. Первинно  пенсію  обчислено  з  урахуванням  стажу,  зарахованого  по  30.06.2007, тривалістю 38 років 9 місяців 5 днів, та заробітку за повні 60 місяців з 01.03.1988 по 31.03.1993, з 01.07.2000 по 30.06.2007 – на підставі даних персоніфікованого обліку. Розмір пенсії – 1208,40 грн, у тому числі доплата за понаднормовий стаж за 13 років (відповідно до вимог статті 28 Закону за кожний повний рік страхового стажу понад 25 років у чоловіків (для пенсій, призначених до 01.10.2011). З  01.09.2013  на  підставі  поданої  06.09.2013  заяви  проведено  перерахунок  пенсії,  з урахуванням  стажу  та  заробітної  плати  по  31.08.2013  (заробіток  враховано  без  5-річки у зв`язку з доцільністю). Тривалість  страхового  стажу  склала  44  роки  11  місяців  5  днів,  доплата  за понаднормативний стаж – за 9 років (відповідно до вимог статті 28 Закону за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років у чоловіків). У  подальшому  розмір  пенсії  збільшувався  з  підвищенням  прожиткового  мінімуму, відповідно  до  урядових  постанов  та  на  підставі  поданих   ОСОБА_1  заяв  про перерахунок пенсії. Звертає увагу, що із  заявою  про  звільнення  та  додатково  наданими  документами,  зокрема,  рішенням ради  адвокатів  Полтавської  області  від  01.10.2024  про  припинення  адвокатської діяльності, заявник звернувся 04.10.2024. Згідно з витягом з ЄРС для ФОП дата запису про проведення державної реєстрації підприємницької діяльності ОСОБА_1 – 30.01.1996, дата запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП-підприємця – відсутня. Заяву від 04.10.2024 розглянуто за принципом екстериторіальності спеціалістами ГУ ПФУ в Харківській області, ГУ ПФУ в Одеській області. У блоці «факт роботи» внесено позначку «не працює на загальних підставах» з 02.10.2024. При цьому перерахунок пенсії   ОСОБА_1  як  непрацюючому  не  проведено,  доплату  за понаднормативний стаж залишено без змін. Пенсію обчислено з урахуванням стажу, зарахованого по 31.12.2020, тривалістю 52 роки  3  місяці  5  днів,  та  заробітку  з  01.07.2000  по  31.08.2013  –  на  підставі  даних персоніфікованого  обліку.  Розмір  пенсії  –  12238,81  грн,  у  тому  числі  доплата  за понаднормовий стаж (за 17 років) – 182,58 грн. З  01.03.2025  перерахунок  проведено  на  виконання  вимог  постанови  Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» і розмір пенсії склав 13625,27 грн. Наголошує, що питання перерахунку доплати за понаднормовий стаж, з урахуванням прожиткового мінімуму  для  осіб,  які  втратили  працездатність,  визначеного  на  рівні  2361,00  грн, буде  розглянуто  в  разі  відсутності  інформації  про  державну  реєстрацію  фізичної особи-підприємця  за  наявними  в  органі,  що  призначає  пенсію,  даними,  на  дату подання  заяви  встановленого  зразка  про  перерахунок  пенсії  відповідно  до  вимог Порядку №22-1. Вважає, що  пенсію позивачу обчислено згідно з нормами чинного законодавства.
ОСОБА_1 подав до суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, вважає доводи та обґрунтування апеляційної скарги помилковими та безпідставними, просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення. Зазначає, що 30.01.1996 ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, після одержання якого до 01.10.2024 здійснював виключно адвокатську діяльність. Будучи, відповідно до ст.13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» самозайнятою особою, ОСОБА_1 перебував на обліку в податкових органах та сплачував податки як самозайнята особа. Компанець Б.Ю. ніколи не подавав, не реєстрував та не здійснював підприємницьку діяльність, не сплачував податки як фізична особа підприємець. Зауважує, що посилання відповідача на витяг з ЄРС для ФОП про наявність у ньому запису про державну реєстрацію підприємницької діяльності ОСОБА_1 з 30.01.1996 не заслуговує на увагу, з огляду на те, що відповідач не зазначив правову підставу внесення такого запису до реєстру.
Відповідно до ч.1 ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській області та отримує пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 12.07.2007.
Позивач звернувся до відповідача із заявою про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 04.10.2024 №5269 та пакетом документів.
На заяву позивача, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області листом №22047-1991/К-02/8-1600/24 від 23.12.2024 повідомило про те, що документів про припинення підприємницької діяльності не надано. Заяву від 04.10.2024 розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, перевірка здійснена Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області. За результатами опрацювання заяви до електронної пенсійної справи внесено позначку «не працює на загальних підставах» з 02.10.2024. При цьому, перерахунок пенсії як непрацюючому не проведено, доплату за понаднормативний стаж залишено без змін, оскільки відсутні документи про закриття підприємницької діяльності. Питання перерахунку доплати за понаднормовий стаж з урахуванням прожитковий мінімуму для осіб, які втратили працездатність (2361,00 грн), буде розглянуто в разі надання документів про закриття підприємницької діяльності.
Не погодившись з такими діями органу Пенсійного фонду, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправних дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 з 01.10.2024 з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність у розмірі 2361,00 грн відповідно до частини 3 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
У зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 01.10.2024 у тому числі доплату за понаднормовий стаж з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність у розмірі 2361,00 грн відповідно до частини 3 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та здійснити виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату до пенсії за 10 років понаднормового стажу з 06.09.2013 по 30.09.2024, виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (для працюючих осіб), суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем з 06.09.2013 та подальших перерахунків пенсії правомірно застосовано статтю 28 Закону №1058-IV в редакції, чинній на дату проведення перерахунку: за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років у чоловіків.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційних скарг, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.
Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом (ст.46 Конституції України).
За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі по тексту - Закон №1058-IV).
Згідно з абз. 1 та 2 ч.1 ст.28 Закону №1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.
За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.
Частиною 3 ст.42 Закону №1058-IV визначено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.
З 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму/мінімальної заробітної плати. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність/мінімальної заробітної плати, визначених законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.
Згідно зі ст.4 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено, що з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: осіб, які втратили працездатність, - 2361 гривня.
Аналіз наведених вище положень свідчить про те, що пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність/мінімальної заробітної плати, визначених законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.
Відповідно до п.п. 1, 2 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Статтею 13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.
Відповідно до п.4 ст.11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи, які забезпечують себе роботою самостійно, зокрема, займаються адвокатською діяльністю, підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню.
Пунктом 3 ч.2 ст.16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що застрахована особа зобов`язана повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення.
Відповідно до п.14.1.226 статті 14 Податкового кодексу України, самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.
Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінників, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою-підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.
Частиною 1 ст.5 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» взяття на облік осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, зокрема тих, що займаються адвокатською діяльністю, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.
Відповідно до ч.6 ст.31 та ч.7 ст.32 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» відомості як про зупинення права на заняття адвокатською діяльністю, так і про припинення права на заняття адвокатською діяльністю, вносяться до Єдиного реєстру адвокатів України.
Отже, статус непрацюючої особи набувається за умови як зняття такої особи з обліку податкових органів, так і зупинення або припинення ним права на зайняття адвокатською діяльністю відповідно до статей 31, 32 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 640/17433/14-а, від 08.06.2022 у справі № 280/221/17 та від 03.08.2022 у справі №753/18666/17.
З матеріалів справи встановлено, що рішенням ради адвокатів Полтавської області (протокол № 10) від 01.10.2024 право на заняття адвокатською діяльністю Компанця Бориса Юрійовича підлягає припиненню з підстав поданої заяви шляхом анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 253 від 30 січня 1996.
Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії, у тому числі доплати за понаднормовий стаж, з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність у розмірі 2361,00 грн на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності, тобто з 01.10.2024.
Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що питання перерахунку позивачу доплати за понаднормовий стаж, з урахуванням прожиткового мінімуму  для  осіб,  які  втратили  працездатність,  визначеного  на  рівні  2361,00  грн, буде  розглянуто  в разі надання документів про закриття підприємницької діяльності, є необґрунтованими, з вищенаведених підстав.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 з 01.10.2024 з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність у розмірі 2361,00 грн відповідно до частини 3 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 01.10.2024, у тому числі доплату за понаднормовий стаж, з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність у розмірі 2361,00 грн відповідно до частини 3 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та здійснити виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.
Щодо вимог позову про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо обмеження понаднормового стажу до 9 років ОСОБА_1 та не здійснення доплати до пенсії за 10 років понаднормового стаж з 06.09.2013 по 30.09.2024, виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (для працюючих осіб), та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату до пенсії за 10 років понаднормового стажу з 06.09.2013 по 30.09.2024, виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (для працюючих осіб), та відповідних доводів апеляційної скарги позивача, колегія суддів зазначає наступне.
За позицією позивача, відповідач протиправно не розрахував понаднормову пенсію позивачу, вказавши 17 років, замість 27 років понаднормового стажу, тому наявні правові підстави для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу доплату до пенсії за 10 років понаднормового стажу з 06.09.2013 по 30.09.2024, виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Судом встановлено, що позивачу з 12.07.2007 призначена пенсія за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
На час призначення позивачу пенсії (12.07.2007) діяла редакція частини 1 статті 28 Закону №1058-IV, згідно із якою мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. 
За кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більше ніж на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.
При цьому, відповідно до частини 1 статті 28 Закону №1058-IV (в редакції Закону №3668-VI від 08.07.2011) мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі зменшується на розмір зазначеної пенсії.
За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.
Згідно з пунктом 4-1 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV для осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", крім тих, яким після набрання чинності зазначеним Законом здійснювався перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за періоди страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії: мінімальний розмір пенсії за віком, передбачений абзацом першим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за наявності у чоловіків 25 років, а у жінок 20 років страхового стажу; збільшення пенсії, передбачене абзацом другим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам.
Колегія суддів звертає увагу, що Закон України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" прийнятий 08.07.2011 року та набрав чинності 01.10.2011 року, тобто після того, як позивачу призначено пенсію за віком.
Таким чином, до спірних правовідносин підлягають до застосування норми Закону №1058-ІV, які встановлюють мінімальний розмір пенсії за віком, передбачений абзацом першим частини першої статті 28 цього Закону, за наявності у чоловіків 25 років страхового стажу.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач має 52 роки  3  місяці  5  днів загального стажу роботи, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про поширення на нього дії приписів статті 28 Закону №1058-ІV з урахуванням пункту 4-1 Прикінцевих положень.
Доводи Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, підтримані судом першої інстанції, про те, що позивачу здійснено перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за період страхового стажу після призначення пенсії, а саме 06.09.2013, тобто після набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», колегія суддів вважає такими, що не впливають на спірні правовідносини, оскільки матеріали справи не містять доказів проведення пенсійним органом перерахунку пенсії позивача з урахуванням заробітної плати за весь період страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, а саме за період з 06.09.2013 по 30.09.2024.
Як зазначено відповідачем, пенсію позивача обчислено з урахуванням заробітку з  01.07.2000  по  31.08.2013  –  на  підставі  даних персоніфікованого  обліку.  Розмір  пенсії  –  12238,81  грн,  у  тому  числі  доплата  за понаднормовий стаж (за 17 років) – 182,58 грн.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що відповідач протиправно не здійснив ОСОБА_1 доплату до пенсії за 10 років понаднормового стажу з 06.09.2013 по 30.09.2024, що безпідставно не враховано судом першої інстанції.
У зв`язку з чим, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не здійснення ОСОБА_1 доплати до пенсії за 10 років понаднормового стажу з 06.09.2013 по 30.09.2024 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату до пенсії за 10 років понаднормового стажу з 06.09.2013 по 30.09.2024, виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
За цим, доводи апеляційної скарги позивача про протиправність висновків суду першої інстанції в цій частині позовних вимог, приймаються колегією суддів в якості належних.
Інші доводи і заперечення сторін, з урахуванням наведеного, на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).  
Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи, а тому апеляційну скаргу позивача слід задовольнити з частковим скасуванням рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню.
Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 139 КАС України.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області  залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 14.05.2025 по справі № 440/2597/25  скасувати в частині відмови у задоволенні позову про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не здійснення ОСОБА_1 доплати до пенсії за 10 років понаднормового стажу з 06.09.2013 по 30.09.2024 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату до пенсії за 10 років понаднормового стажу з 06.09.2013 по 30.09.2024, виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Прийняти в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги   ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не здійснення ОСОБА_1 доплати до пенсії за 10 років понаднормового стажу з 06.09.2013 по 30.09.2024.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату до пенсії за 10 років понаднормового стажу з 06.09.2013 по 30.09.2024, виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.05.2025 по справі № 440/2597/25 залишити без змін.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в  розмірі 1816,80 грн.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог  ст.327, ч.1 ст.329 КАС України. 

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	І.С. Чалий    І.М. Ральченко