ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 р.	Справа № 524/6337/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Жигилія С.П. ,
за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25.06.2025, головуючий суддя І інстанції: Ковальчук Т.М., м. Кременчук, Полтавська, повний текст складено 25.06.25 року по справі № 524/6337/25
          за позовом    ОСОБА_1  
          до   Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ,   Управління патрульної поліції в Полтавській області ,   Батальйону патрульної поліції м. Кременчука УПП в Полтавській області ,   Інспектора 2 роти 1 взводу БПП м. Кременчука УПП в Полтавській області Кохно Юлії Анатоліївни      
          про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі також – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Управління патрульної поліції в Полтавській області, Батальйону патрульної поліції м. Кременчука УПП в Полтавській області, інспектора 2 роти 1 взводу БПП м. Кременчука УПП в Полтавській області Кохно Юлії Анатоліївни (далі також – відповідачі), в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4787300 від 21 травня 2025 року про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука від 25 червня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 4787300 від 21 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Також просить розглянути справу без його участі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає про неврахування судом першої інстанції обставин справи, зокрема того, що на підтвердження дій працівника поліції відповідачем до відзиву надано відеозапис з відеореєстратора службового автомобіля, який є належним та допустимим доказом скоєння позивачем адміністративного правопорушення. Просить урахувати, що зазначення технічного засобу в пункті 5, а не в пункті 7 оскаржуваної постанови, не може бути формальною підставою для скасування такої постанови, яка складена з дотриманням вимог ст. 283 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853.
Інші учасники справи правом на висловлення свого ставлення до апеляційної скарги не скористалися.
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також – КАС України).
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами,  перевіривши законність і обґрунтованість  рішення суду першої інстанції в межах  доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 21 травня 2025 року інспектор 1 взводу 2 роти УПП батальйону патрульної поліції в м. Кременчуці УПП в Полтавській області старший лейтенант поліції Кохно Ю. А. прийняла постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4787300 від 21 травня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 20400,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 КУпАП.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 21 травня 2025 року о 22:24:24 на вулиці Лікаря Богаєвського, 2/7 у м. Кременчуці особа, керуючи транспортним засобом, не подала сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, а саме, перед зупинкою, чим порушила вимоги пункту 9.2.а ПДР, також не пред`явила на вимогу поліцейського посвідчення на право керування відповідної категорії, реєстраційний документ та чинний страховий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушила вимоги пункту 2.4.а ПДР, а також особа керувала транспортним засобом, будучи позбавленою права керування строком на 1 рік рішенням суду від 08 серпня 2024 року.
Скориставшись правом на оскарження постанови серії ЕНА № 4787300 від 21 травня 2025 року у судовому порядку, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про її скасування та закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що матеріали справи свідчать про відсутність належних доказів, які б підтверджували вчинення позивачем 21 травня 2025 року адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 КУпАП.
Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (надалі також – ПДР), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).
В розділі 2 ПДР закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.
Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
За приписами пункту 2.4 ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР.
Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII, а саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).
Частиною 4 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття 283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення.
Вказані правові висновки наведено у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі №415/123/17.
Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За приписами пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Як убачається з матеріалів справи, постановою Автозаводського районного суду міста Кременчука від 08 серпня 2024 року у справі № 524/5528/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 ( один) рік.
Отже, станом 21.05.2025 ОСОБА_1 не мав права керування транспортними засобами.
За доводами позивача, викладеними в позовній заяві, з якими погодився суд першої інстанції, у спірній постанові, у пункті 7 «До постанови додаються», не відображено відомостей про докази у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема і про відеозаписи з реєстратора в патрульному автомобілі та з боді-камери поліцейського, у зв`язку з чим долучені до відзиву на позовну заяву відеофайли не є належними доказами у цій справі.
Проте колегія суддів зазначає, що зі змісту постанови серії ЕНА № 4787300 від 21 травня 2025 року вбачається, що відомості про докази у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема і про відеозаписи з реєстратора в патрульному автомобілі та з боді-камери поліцейського зазначені у пункті 5 «Час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення».
Отже, висновок суду першої інстанції про відсутність належних доказів, які б підтверджували вчинення позивачем 21 травня 2025 року адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 КУпАП, є необґрунтованим.
Колегія суддів зауважує, що зазначення технічного засобу в пункті 5, а не в пункті 7 оскаржуваної постанови, не може бути формальною підставою для скасування такої постанови, яка складена з дотриманням вимог ст. 283 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853.
Під час розгляду справи позивач не заперечував обставин справи № 524/5528/24, та те, що він не був обізнаний із рішенням про позбавлення права керування транспортними засобами, не вказував.
Наданим інспектором до матеріалів справи відеозаписом зафіксовано факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення за обставин, зазначених у спірній постанові.
Так, з відеозапису вбачається, що 21.05.2025 під час патрулювання в м. Кременчуці працівниками поліції виявлений транспортний засіб TOYOTA STARLET, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням позивача, який, керуючи транспортним засобом, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, а саме, перед зупинкою, чим порушив п. 9.2 «а» ПДР України, не пред`явив на вимогу поліцейського посвідчення на право керування відповідної категорії, реєстраційний документ та чинний страховий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно, враховуючи те, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення мали місце, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування постанови серії ЕНА № 4787300 від 21 травня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.4 ст. 126 КУпАП.
Доказів, які б мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду цієї справи надано не було. Відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з дотриманням вимог, передбачених ч.3 ст.2 КАС України.
Доводи апеляційної скарги приймаються колегією суддів у якості належних.
Згідно з приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.
Ураховуючи положення статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України  задовольнити.
Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25.06.2025 у справі № 524/6337/25  скасувати.
Прийняти постанову, якою позовні вимоги  ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    С.П. Жигилій